VI. riTIGRAPAE. 251 VI- FUTÖK. 



A peteliiu'nk liaiiiriss;irL;;is, leiu-sealaku. finniii szövetű, ugy liogy a petek kissé áttetszenek ; átmé- 

 rcíje 5-5 "'j„. 



-í" Valamivel karcsulib; tojásdatl, kis végtesttel: lábai lialaváiiyalil) foltokkal és gyűrűkkel, a testhez 

 képest világosodok. A tapogató vaskos, vörösesl)arnás, foltos, a vége felé liozontosan-feketeszörös : száríze 

 liosszabli a terduel, eliirefele vastag' ulott. a (likkely töveuel iiem keskeiiyeld), gazdagon szörcis ; a ^likkely 

 csúcsos, esuesa alatt ecsetesen szcíréis ; nenizöszerve, oldalról tekintve, egy, mintegy tokból kiálló, vaskos, 

 elöreirányozott vörösbarna tüskét visel, a, tüske valamivel róvidebli, mint a, mennyire a pikkely csúesától 

 bátra áll. 



:\Irrtekek: f Torzs 7 '%, ebbé,! 



fejmell :'>■/ 1) 



1 lál)pár 11 II 



IV I) 1 o II ■ 



Legközönségesebb fajaink egyike, melyet tavaszkor és őszkor is bőven találbutni erdőkben, lige- 

 tekben, árnyasabb helyeken s a nádasok szelén is. Üszkor inkább ivarérett hímek, tavaszkor a burkaikat 

 czii^elő nőstényeket kaphatni és úgy látszik, hogy níistényei (legalábl) nálunk) áttelelnek. 



Igen gyors futó és kizárólagosan a föld színén tartózkodik. A peteljurok a nőstény fonóihoz vau 

 megerősítve s az állatot fut;isában legkevésblie sem gátolja : peteburk.it igen szereti s ha elvetetik tőle, 

 hosszasan keresi, megfeledkezik minden veszedelemről, ha megtalálja rágó ivat es tapogatóival megra- 

 gadja s biztos helyre ezijieli, hol ismét fonóihoz erősiti. Különösen itjú nemzedéke a legszorgalmasabb 

 ]eghaji)zók köze tartozik. Ez a faj azonosnak vetetik a Linné leírta «Aranca saecata» fajjal, mely jogosan 

 eltiiroltetett, már azért is, mert a «saceata: zaeskí.isu, ugy a mint Linné értette, az egész alrend valamennyi 

 alakjára talál es számos tévedésnek lett kútforrása. 



Ismerem, erdélyi részekből : Szász-Vesszösröl, Kolozsvárról, Szamosfalváról, Mezö-Zahról es számos 

 más helyről, de kizárólagosan csak az alj<akból és az előhegységböl ; magyar részekbőil : Poroszlóról, 

 Apatinli('il, Bázsiásról, az Alsó Hámorból; a magy. nemz. múzeumban megvan : Nagyváradról, Tátrafüredröl 

 (Friwaldszky), Budapestről, Ungvárról. 



.SPEC. 2. FA.T. TATOSIA LI(.;NA1!IA. (Cl.). ToNK F. h.ilz wolf-s. 



(liu'iiiuii ^ fii; !iz riilíiln'U vallj tartózkodásiul.) 



Si/ii. 17.57 -l(v/)(('íí.s lii/iiariiis Clerck »Aniu. Snee.» p. Ito. 

 Viilc : Tnor.ELL «Kemarks« p. 20 i. 



? Fekete ; végteste és hilnú sok fehérrel tarkázva. 



A fejmell durván szemcsézett, közepén egy szakadozott fehér hosszcsíkkal ; a mellrész oldalai 

 hasonló színű szegélylyel. Láliai feketék, barnás gyürüzettel, a gyűrűzet osztása fehér szőröcskékkel. A vég- 

 test fekete, csak néhol ecsetszerűen tömörülő fehér szöröcskékkel mintegy pettyegetve. 



A fejmell szivalakú, mellresze keskenyedő, fejerésze észrevehetöleg felvetett, magas ; oldalról 

 tekintve a hátvonal kissé nyerges, hátul a uyelecskére lecsapott. A mellvért fekete, szőrös, a csípők egyszműen 

 barnássárgák. A rágok vörösbarnások, vegeik sötétebbek, szörözetük fekete, fehérrel elegyes, gyér. Az áll- 

 kapcsok szélesek, végok elkerekített, barnássárgák; az alajk sötétebb. A tapogató vörösbarna, barna gyürü- 

 zettel, sok fehér szőrökkel, a czomb, térd és száríz felülete hosszii tüskékkel, a végiz hosszab a szárnál, de 

 rövidebb mint a térd és szár együttvéve. A kibak hosszuk, karcsuk, a fekete szm az uralkodó, a barna szm 

 gyűrűket alkot. A fegyverzet bő, de nem erős. Az első láb]3ár szárán, alul, egy pár rövid és négy pár hosszú, 

 karcsú tüske : másodvegízen egy pár rövid, két pár bosszú tüske. Valamennyi czomb felületén bárom bosszú 

 tüske. A harmadik és negyedik lábpár szára és másodvégize felül is tüskés, térde csúcsán tüske áll. 



A végtest tojásdad, hasfele sziu'kes, felülete fekete fehéren babos. 



32- 



