VI. CITIGRAnAE. 



258 VI. Fl-TÖK. 



SPEC. 0. FAJ. LYCOSA POECILA. n. sp. TARKA F. b r n t i, w. 



{tzocxÜ^o^ = tarka : a szíufizetrül.) 

 (Vin. tálila 17H, II Kzcmcsoiiort, /) törzs, c a J zárja, d mérték.) 



? Elöteslc liiirnu : szcmtereséje fekete; azólei szelea, 8árga szegelylyel, mely a homlokon egyesül, 

 a nyelecske felett elleni )eii megszakad; a nyelecskétöl egy sárga középcsík indul, mely a szemtércse közelé- 

 ben elenyészik. Lábai karcsúk, viirössárgák, a negyedik pár igen hosszú ; valamennyi ize síírün rakott, 

 egyenetlen szélű, barna gyürüfolt okkal ékesítve. Végteste olajbarna, elején sárgás lándzsafolttal, hasa szeny- 



nyes sárgás. 



A fejmell hossziikás, közel prismaticus. A rágok vöröses sárgák, oldalról tekintve, végökkel az 

 állkapcsokra csapottak. A mellvért kerekded, sárga, sürtín szőrös. A tapogató sárgás, kevés igen enyésző 

 folttal, módosan szőrös, minden ízen néhány sertetüske, végíze oly hosszú, mint térde és szára együttvéve. 

 A láliak karcsúk, igen finom vegekbe kifutók; az első pár szárán, alul. a legvégén egy pár rövid — a közepén 

 és töve felé egy-egy pár igen hosszú tüske, — másodvégízén hasonlóképen; a második lábpáron hasonló- 

 képen, s azonkívül a szár belső oldalán is egy tüske ; a két hátsó lábpár szárán es másodvégízén alul és 

 oldalt több tüske. 



A végtest hosszkörded, aránylag kicsiny. 



Az alsó szemsor egyenes, a másodiknál valamivel rövidebb, középsői valamivel nagyobbak, távol- 

 sága a homlok szélétől annyi, a mennyi a második sortol ; a második sor két szeme nagy, másfél átmerö- 

 nvire euTinastol ; a harmadik sor két szeme a második sorénál kisebb, sokkal távolabbra egymástól, mint a. 

 második sortól. 



A zár egy igen terjedelmes, aránytalan nagy. barnásvörös, szélesen nyelval.ikú lenu^z, melynek 

 légzörés felöli sarkain egy-egy barna, gombostüfejszerü dudor kltható. 



Mértekek : ? Törzs C, «',„, ubbrd 



fejmell ■>■! » 



I lálipár '.t » 



11 » S-3 .) 



III » S » 



IV » Ki » 



■^ . Ismeretlen. 



E csinos kis pók leginkább reteken fordul meg es sebes, lígyes futása által tűnik ki ; a kissé nyirkos 

 talajt különösen kedveli. Több helyről ismerem, u. m. : erdélyi részekből Szász-Vesszősről és a Körös-szo- 

 rosból (Feketetó körül); magyar részekből: Apatinból , Lucsivnáról (Kárpátalja); Mocsáry Sándor 

 S.-A.-üjhely körül gyiijté. (Múz. gy.) 



SPEC. 10. FAJ. LYCOSA FAEINOSA. n. sp. LISZTES F. bestäubte w. 



(farmosa = lisztes ; a színezetről.) 

 (VIII. tábla IT'.I, <í szL'mcs.i|icirt, h a J zárja, c a cf taiiot;atója, d uííyauaimak ncmzöszerve nagyítva, e mértékek.) 



? Elöteste barna, fehéres szőrözettél, mely a szemtercset is elljoritja; vegteste barna, szennyes- 

 feher szílrcizettel, mely a vegtest vége felé néhány elmosódó -^ szerű ágrajzot alkot ; hasa barna, szennyes 

 fehér szílnizettel. Lábai vöröses) larnák. szennyesfehéres szőrözettél borítottak, vaskosak, elmosódva loltosak. 



A fejmell kevéssé prismaticus. elől elkerekített : pofái kissé kidagadok. A mellvért szélesen sziv- 

 alakú, vörösesljarna, fényes, kevés szőrözettél. A rágok töve szennyes-sárgás-fehéres, a vége barnuló. 

 A tapogató sok sárgás szőrrel és elfolyó barna foltozattal ; vegize valamivel rövidebb mint a, térd es szár 

 együttvéve. 



