VI. 0ITIORAD/\E. 262 VI. FUTÓK. 



Az alsú szeiiisiir négy szeme egyenlő nagyságú, egyenli'í távolságra egymástól, ket középsője bőven 

 szemátnu'i'őnyive ;i lnniildk s/.clrtíil : ii sov igen könnyeden liehajló. A középső sor kel szeme igen nagy, oly 

 távolságra az alsó sortól, mint ez a homlok szélétől, egymástól pedig egy szemátméi-cinel valamivel keve- 

 sebbre. A hátsó sor két szeme a középsőnid kisebb s közel másfélszer oly távolságra egymástól mint a 

 közepsortól. 



A z;ir barnásvörös, nem epén lienudyedő, szélességénél valami\il hosszabb, a nyelecske felé bolto- 

 zatosán kikerekített terese, mely közbül, hosszában egy széles lemez által elválasztott ; e választó lemez a 

 légzííres tájYui a zar alapját képező vastag, egyenetlen harántlemezbe J. szerűen beléforrad. 



Mertekek : ? Törzs ű?, •";„, el)ből 



fejmell 8-7 » 



1 lál)pár 2:'.-r) .. 



11 I) 52-4 1) 



III » 2()-7 i> 



IV » Ü9 „ 



(A IV lábpár szára és térde együtt : 9-5 »'J^,,.) 



cf Előttem ismeretlen. 



E faj színezet szerint változó és példányom legközelelil) ;U1 a;-jegyfl változathoz, a melyet Thoreli, 

 tr. id. helyen bíiven leírt. 



Deli jellegű faj, mely leginkább Olaszországból (Toscana), ;i Svaj<'z deli részeiből es Nizza kornyé- 

 kéről ismeretes. Leírásom egy példányra alapíttatott, a melyet 1 »r. Horváth Géza t. liarátom lS73-ban 

 Komjáti kornyékén az «Alséjhegy» déli lejtőjén egy kő alatt felfedezett; Schiiszter Károly ur gyűjteményé- 

 ben egy példány a Bndai várhegyről. Életmódját nem ismerem. A faj és lelliely egészen biztos. 



sPF.e. 2. FA.T. TARENTULA INQUILINA. (Cl.) BUVÖ T. aftrr t. 



(iiKiuiliiius =: lii'ilii'iiliikci. iilyiin is, ki nciu sziilott-tt Rómában, teliát jiittnii'iit ; ii fcltoilczés kciriilménycire ezí-ldz ') 



Si/n. 18.57. Ariiiicns hiquUiinin Clkuck «Anui. Suec.» p. S8. 

 Viile : Thurf.ll «Ileniarks» p. 311, 312, (in ; T. l-ilrilisl. 



? Eh'iteste kissé vöröslő liarna: széles, világosabb középcsíkkal, mely a szemtércse fele mindinkább 

 szélesedik s ezt végre körülfogja ; a mellrész oldalain széles, de igen elmosódó szegély. A végtest barna, kissé 

 vöröslő, a nyelecske felett két terjedelmes, tiszta fekete folt, e mögött, mintegy az első ingödörpárt jelezve, 

 két apró, fekete pont: hasfele egész terjedelmében tiszta fekete. Lábai barnások, homályos sötét tarkítással, 

 mely a czombok lielsí'i felen leginkább előtűnik, a csipilk vorösesbarnilk. 



A fejmell vaskos, eléggé nyújtott és domború, (dy hosszú, mint a negyedik lábpár térde és szára 

 együttvéve; kurta, nutglékv«") szc'írökkel, a, szemek terén kevés felálb'i hosszabb sziirrel. \ mellvert szivalaku, 

 fényes feketebarna gyér és felálló szőrökkel. A rágok vaskosak, az első lálii)ái' első végízénél kevéssé hosz- 

 szabliak, a másodvégizzel egyenlőek, ugyané lábpilr czombjánál vastagabbak, tövük körül kevés sárga 

 szőrökkel, egyébként barnafeketék. Az állka|icsok si)tet vöréisbarnák, elől elkerekítettek ; a.z alajk hasonló 

 színű, majdnem négyszögletes, az állkapcsok fclebosszát eléri. A tapogati'i vöWisliarna, czombján homá- 

 lyosan foltos, ennek felülete végén liaránts(u-ban álló h;írom kis, e nuigött egy nagyobb tüskével, végize alig 

 rövidebb mint térde és szára, együttvéve. A lábak első vegízei tömött talpkefével, a két első párou a kefe a 

 második vegízre is átmegyen, de soha a szárra,. Az elsíl pár sziirán, alul, három pár karcsú, kissé elálló 

 tüske, másoilvégízén szintén h;ir(im pur a, kefeben bitható. A harmadik és negyedik lálípár kőröskörül hosszú, 

 megfekvő tiiskékkel fegyvei-zett. \';ilanieini\ i (•/.(nnli reliili'tiii tubb tüske, a legalscibli hosszú, kan-sii. majd- 

 nem serteszerü. 



I) Cloiük «Ar. iSijic.» |]iig. SS. » . , . ic'iu'rieliatiii suli iiíihhíui' icticuli tib nrinn-n Laliyiiiitliicc)» ctc. 



