vr. CITICRAHAK. 285 VI. FUTAK. 



vel ; ii terd kot oldalt >.'ii\-C'^\ tiiskcvcl, :i czdinl) tVIiilete S — 10 kurta tüskévt-l ; az első ket lálipúr első 

 végíze talpkefével. A ve.ntest (a letojt i'-nel) elől elmetszett es keskenvelili. li:itnl tojásdadra végződik: felül 

 al 1 egyszintí. 



Az als('i szemsor latliatc'ilag kiliajlii, a kiizcpsornal liosszal)l> , középsői a szelsőkud nagyobbak, 

 szélsői tetemes dudorokoii állanak. A közepsor ket szeme kevéssel nagyobb az alsó sor középsőinél, ezektől 

 másfél (kőzejisor szem) atnicrőnyire os ugyanennyire egymásti'il. A liátsi'i sor ket szeme, hosszúkás, tetemes 

 dudorok hátsó végén állva, nem kisebb a kőzepsor szeménél s kétszer akkora távolságra eg^'mástól, mint a 

 közéíjsortól, a melj'lyel egy magasságánál sokkal szélesebb trapézét alkot. 



A zár egy emelkedett köldök, szennyes sárga, nyelvalaku betéttel, mely ket oldalt es a légzőrés fele 

 egy vörösbarna, megleheti'isen ripacsos, keskeny keretbe van foglalva iQ). 



Mértekek: í Törzs 19 '%, ebből 



fejmell (hosszú) 't-ú » 



>> (széles) S-'.! 1) 



szemtércse (hátsó sori. . . :Í'S » 



1 l;ib[)ai -'.I-.') I) 



1-ső es :]-dikvegize együtt '•»•:? » 



'-' Kisebl). karcsúbb. Elöteste es lábai sárgásbarnák; vegteste olajbarnás, világosabli oldalakkal, 

 lias;i l)arnássárga. Lábai karesidi, erilsebb — különlien a nőistenyével azonos fegyverzetűek. Tapogatója 

 elegge bunkós: czombja felületen, e]("tl. harántsorban álló négy rövidelib, e mögött két e.g;vmásután álló 

 hosszabb tüske : térde felületen, elcil ('-s hátul, és belső) oldalán egy-egy erc'is tüske ; szára felületén három 

 hosszú tüske pereszleuszerüen áll: szára a térdnél rövidebi >, eb'ire fele uKulosan vastagodott: külső oldalán, 

 kissé alá fek\, egy kurta, vaskos, stitet nyiijtvány, melynek vege ket fogacsba hasított, — alul a végén egy 

 hosszú, vaskos, hegyes, előre irányozott es felfelé hajlott sötét tövis ; pikkelye csucsosau kanálalakú, belől- 

 feli'U kissé kivágott; nemzőszerve alig kidomborodó, igen szövevényes (egy dió-bélhez hasonló rovátkolásu) 

 semnn kiiiUó nynjtványnyal ^"agy tövissel. 



Mertekek : '' Ti>rzs 1:1 '",„, ebből 



téjmell (hossza) li"") " 



11 (szélessége) •">•:'> i> 



1 laljp;ir i'-'r-") n 



ennek vegizei együtt '■'■•") » 



l\ lalipar dl-'i " 



ennelc szíira 7 » 



A liiits(') szeuisor 1 'S » 



A mértekeknél a Thorkll tanár által adottakkal eonformitásra tin-ekedtem azért, mert Thokell az 

 idézett helyen a mertekek, illetőleg arányok ingadozását kimutatva, kétkedik abban, hogy a "P. plantarius» 

 külön faj lenne, a mint azt van Hasselt (Over hnid-en kleur-verwisseling v. Dolom. fimbriatus etc. Tijd- 

 schrift von Entom. I, C. p. Iő4) vitatja. A magyar alak Thop.ell felfogása mellett bizonyít. 



Legerősebb p(')kjaink köze tartozik, mely kiz:irólagos:iu a, vizmellek l)uja. növényzeten tanyázik s 

 ott lesi prédáját, melyet hatalnnis ugnisokkal s előláliainak csapásával keríti birtokába. Futása ^-illámsebes 

 a vizsziuén szejjelterjesztett lábaival ugrálva halad és úszó növények alá le is bukik. A nőstény peteburka 

 barnasárga, mogyorónagyságu. sűrű szövetű s az állat tapogatói és állkapcsai segítségével czipeli, azonfolül 

 néhány fonallal fon(')ihoz is köti. 



•Túninsban ivarerett. Ifjú nemzedéke igen élénk színezetű: alapszíne a rikító olajzöldtől a feketéig 

 változik s fejmellet és vegtestet rikitóan fehér, néha czitromsárga széles esik szegélyezi (innen ümbriatus). 

 E viiltozatosságra vezethető vissza a sok nev, a mely alatt e faj a tudományos irodalomban külön faj gya- 

 nánt szerepel. 



