VI. CITIGRADAE. 



286 ■^I- FITTÓK. 



Ismerem ivarérett állapotban, erdélyi részekből : Kolozsvárról (Múzeumkert tava ? ), Kutyfalváról 

 (Marospart cf); magyar részekből csupán csak ifjabb nemzedékét ismerem: Doroszlóról (Mosztonga, bar- 

 nások), Csorba (Liptó, a Kárpát tövén «Pronyiszka» ingoványok), különösen élénk sárga szegélytiek, Ung- 

 várról (Múz. gy. Vidra Férd.) 



GEN. 7. NEM. OCYALE. Sav. et Aud. 



[w'/.tja'/.uc, : = teugerayi sebesséfíü, oly értclcmlien mint •ti.'iiHemyi sokasai,'».) 



Síjn. 1825—27. Savigny et Auduin «Descr. de FEiiypte» II. Kil. XXII p. 372. 

 Viíle : ThüRell «On enrop. Spiders» p. 1!Ü. 



Az alsó szemsor középsői oly távolságra a homlok szélétől, mely a legnagyobb szem átmérőjét 

 kétszer is meghaladja. Az alsó szemsor oldalszemei a középsőknél nagyobbak. A lábak karcsúk, hosszúk, 

 karcsú tüskékkel fegyverzettek. Leginkább bokros helyeken, magas fűben, száraz talajon is tartózkodó, 

 gyors futású, nyúlánk alak. A nőstény tapogatói és állkapcsai segítségével czipeli a hosszabl) szálak iiltal a 

 fonókhoz erősített peteburkot. 



Az Ocyale mirabilis Cl. liordáskörmei hossz-sarlóalakuak, hegyes kampóval s ugyanilyen bordákkal, 

 a sámjaköröm egy fogaoscsal, liisd II. köt. YI t. 1?)8, /». 



SPEC. 1. FAJ. OCYALE MIRABILIS. (Ci..) CSODÁS FURAPÓK. wunderbare schl.auspinne. 



(miialiilis = csodás ; az életinódról.) 



Síjn. 1757. Ariiiniis miriihilis Clerck «Ar. Snec.» p. 108. 

 Vide : Thoreli. «Bemarks» p;i<;. 349. 



? Bzürkés, a barnásig és l)arnáig változó. A fejmell közepén végig egy fehéres, keskeny esik, mely 

 a hosszú hátres által hasittatik. A végtest oldalaiban egy, a hát fele hullámosan kivágott, széles szegély, 

 mely néha igen kirívó, néha enyésző, gyakran egészen hiányzik ; a has barnássárga. A fejmell oldalai szür- 

 kés vagy szennyesfehér szőrözettél. A lábak szürkés szőrözetüek. 



A fejmell fejerésze kicsiny, jól elválasztott, mellrésze szélesedi") ; oldalról tekintve, a hátvonal a fej 

 és hátrés között kissé behorjjasztott, a hátrés táján kissé dagadó, azután ívesen a uyelecskere hanyatló. 



A mellvért barna alajion szürkéssárga szőrözetű, közepén egy világos hosszvonással, mely azonban 

 csak a borszeszbeu látható. A rágok erősek, oly hosszuk mint az elsíí lábpár végíze s ugyané lápbár czomb- 

 jáuál valamivel vastagabbak. Az állkapcsok elég szélesek, különösen végokon szőrösek, az alajk ívesen elvá- 

 gott. A tapogató karcsú; czombja elöl l)arnafoltos, valamennyi ízén karcsú tüskék bő szőrözet között; végíze 

 bőven oly hosszú, mint a térd és szár együttvéve. A lábak hosszuk, karcsuk ; karcsú, hosszú tüskékkel fegy- 

 verzettek. 



A végtest hosszú, keskeny ; hátúi csúcsba kifutó. 



Az alsó szemsor kiinnyeden kihajló, oldalszemei nagyol>bak, a középsoréinál alig kisebbek, 

 középsői távolabbi-a esnek a homlok szeletői, mint a közepsortól ; e sor a közéjjsornál sokkal hosszabb. 

 A középsor két szeme az alsó sor szélsőinél alig nagyobb s bőven szemátmérőnyire egymástól, az alsó sor 

 szélsőitől epeu oly távolságra, mint a hátsó sor szemeitől. A hátsó sor ket szeme a középsorénál nem kisebb, 

 egy hosszúkás dudor hátsó végére helyezett, bőven kétszer oly távol egymástól, mint a középsortól. Az arcz 

 ■ az állka2)csúk felett éles szögletes. 



A zár igen szövevényes; a nyelecske fele Y szerűen elágazó kettős lemezből all, melynek felei 



