VII. SAI.TIllliAIiAK. 3Ü8 VII. liliKÓK. 



SPEC. 4. KAj. MARPESSA ENCARPA'l'A. (Wal.k.). KKZES :\I. hanij m. 



(eiieariiatit, tiili'in £v és y.(i.ii7l(lMß-, nii bizonyiis uiiimkus láiiczia vonatkozik .■< a iiiozfrásia czélozua.) 



Híjn. 1802. Aranea encarpatd Walckknaer «Faun. Par.» II. p. 2il. 

 Vide : Thurell «Reniarks» p. 'AlO (in 5. M. museo.sa). 



'i Keskeny, nyújtott kiselil) alak. Az elsí» lálipár igen csekély mértékben erősödött. A fejmell alap- 

 színe sötét s a fehéres, kevés liarnással és vörösessel elegyített pikkelyzet dérszerüen lepi el; szelein a felier 

 pikkelyek szegélylyé sűrűsödnek ; a homlok szem alatti része fehér. A végiest felülete sötét, közepén végig 

 egy, fehér pikkelyeklxil iiUó, lánczszerü, keskeny rajz vouúl ; az oldalak és a has világosak sok fehéres pik- 

 kelylyel. A lábak barnasárgák, sok bebarnítással s gyürüfolttal ; fehér szőrözettél. 



A fejniell kicsiny, nem epén széles, mellrcszelien alig lágnló; oldalról tekintve, h.itvonala egyenes, 

 háti'il ívesen lekonyuló. A mellvért hosszúkás, barna, fénylő, gyéren álló fehéres szőrözettél. A rágok vörös- 

 barnák, r;lncziisak, de fénylők, néha gyengén zománczosak ; nem éppen vaskosak. A tapogató sárgás, szára 

 és végize — kiilönösen olda,lt — hosszú, fehér szőrí'izettel : vegíze oly hosszú, mint a térd és szár együttvéve. 



A laJiak rövidek: a ket első párnak küloníisen czonibja, vastagodott; az első pár szára módosan 

 vastagodott. 



Az első lábpár másodvégízén alul, két pár igen apró tüske ; szárán alul néha egy, néha semmi tüske, 

 a tolibi láb fegyvertelen (a negyedik pár másodvégize csúcsán ueha egy sertetüske). 



A végtest hosszii, keskeny, hátúi csúesodó, majdnem hengeres. 



A szemnégyszög hosszánál szelesebb ; a máso<lik sor két apró szeme kórülbeh'íl annyira esik az 

 alsó sor oldalszemeihez, mint a harmadik sorhoz. 



A zár egy vörösesbarna terese .t, szerű, kurta, nyelű osztólemezzel, melynek liónaljaiban két sekély 

 benyomás látható. 



ilertekek : Y T(irzs 7-;i »;;„ ebből 



fejmell 2 « 



I. Iá1)pár 2-S » 



l\' » :',-2 » 



rí' Kisebb; más színezetű. A törzs alapszíne szép sötét dohánybarna. A fejmell közepén egy fehér 

 hosszcsík, mely a szemtércse mögött kezdődik, de a nyelecskét nem éri el ; az oldalakltan egy-egy finom 

 fehér szegély. A végtesten végig, közepétől két oldalt ( ) szerűen két fehér hosszcsik : a has közepe barnás, 

 oldalai szennyesfehérek. Az első lábpár barna, hosszú és vastagodott ; másodvegízéu, alul, két pár rövid 

 tüske, szárán, alul, a belső) oldalon, egy tüske. A t;ipogató kurta, pikkelye kauálalaku (nem szélesedett), 

 szára nem hosszabb a térdnél, külső oldala végén egy kurta, vaskos nyujtványnyal ; a nemziiszerv, alulról 

 tekintve, jól kidomborodik, barna, göcsszerű : töve lielső oldablbi')! (■gy finom, hosszú, tüske indul, mely a 

 pikkelybe befekszik s oldalról nem látható. 



Mértekek : ' <' Tcirzs 4.-7 '«/„, ebből 



fejmell i-\ » 



I lábpár ■%•'.> i> 



l\ » i-C, » 



E fajt, mint tavaszi alakot leginkTibb gvümi)lcsf;lk kérge alól ismerem, hol telepszámra szövögeti 

 burkait s ugy e tulajdonsággal, mint alakrokonsagávaJ is k('izel áll az Epiblemum nemhez, melytől azíuilian 

 lábfegyverzete elkiiloníti. 



Ismerem, erdélyi részekből: Sziísz-Vesszősről ; magyar részekből: Doroszlóról, lljvidékröl és 

 Veszprémből. 



