\n. SALTniRAPAE. 313 VII, rcíRÓK. 



If.L^alalilj ;'. tüske ; a. niusodik lal)i)anii hasinili)kcj]cii. A liariiiadik es uci^yeilik lalipar iiiiiulcii izc tnskcs ; 

 a iiirisodvt'^iz. IV'liil-aliil, (•,i;-usz hosszáliau hosszú tüskékkel fegyverzett. A vegtest elöl szeleseilT), hátul esuesos" 



Az also szeüisor ket középsője na^íy, megközelített, aranyosan ragyogó, — két szélsője a középső- 

 nek kevesebb mint fele s ettől háromszor tilvola.l)bra mint a középsők egymástól; a sor kihajtó. A második 

 sor ket szeme apró s közelebbre esik az első mint a harmadik sorhoz. A harmadik sor két szeme távolabbra 

 esik a fej szélétől mint egymástól. A szenu'k között sok serteszőr ágaskodik. 



A zár egy szélességénél hosszabb, l)arnás terese, mely egy lándzsához hasonlít. 



Mertekek, ? : Törzs 10 «;„ ebből 



fejmell i-.j » 



I labprír !• » 



IV » 10 » 



d" Nem kisebb; hosszabb lába,kk;i,l ; más szmezettel. Előteste fényesen fekete; sértetlen állapotlian 

 (mely igen ritka) finom, hófehér pikkelyek a harmadik szemsor szemeitől kezdve ket vonást alkotnak, 

 mely a hát közepe fele tart. Vegteste rikit(') ezinober vörös, közepén egy tiszta fekete, terjedelmes lándzsa- 

 folttal, mely elejétől majdnem a fonókig lehatol; hasa, a fonrikt()l a legzílresig, ezinolniTÖrös, a legzöres 

 felett fekete. Az első es második lábpár sziíra legnagyobl) részében rozsdavörös, a lábak kiilömben liarna- 

 feketék. A rágok haráutránezosak, barnák, oly hosszuk mint a hosszura fejlett első lábpár szára,. 



A tapogató liariia, karcsú; vegize ninesen pikkelylye alakítva-, csak kissé szélesedett s kivájt; rövid 



szára külső végén egy vaskos, rövid tüske ; iH'iiiZí'iszerve egy ujj alakú, hosszú, barna, gyűjtő, melynek belső 



feléből egy serteszerü, igen hosszú nyujtviiny indul, mely az egész gyujtíit belíilfelől megkerüli s eg.' ora- 



rugóra emlékeztet. 



Mertekek, <* : Torzs 10 '";,„ el)b(il 



fejmell 4-7 i> 



1 lálipiir ..15. II 



IV » 11 .. 



néha feltuníieii kicsiny : 



törzs (') 11 



fejmell d-'.} « 



(Üákos Muz. gy.) 



E szep faj ivarai a legkozeleiibi idíikig is kulon fajok gyanánt targyaltattak (lásd Thoiikll i. h.l. 

 l>elies jellegű, de termőkvriíleti'iben a hegységbe m.agasra felhatoló faj, mely a verőfényes helyeken heverő 

 száraz sudarakat, de — tajnisztalásom szerint — leginkább a. lueszkőhegyseg görgetegeit es Karst-szerü 

 területeit kedveli, hol a kövek köze gyapjúszerü szövetbiil terjedelmes burkokat szövöget, a melyekben rossz 

 időiben megvonúl. Vadászatát nagy szökésekkel a verőfény teljes heveben üzi. Mozgásának élénksége, 

 tartózkodásának természete ugy hozza magával, hogy rajza gyorsan lekopik, különösen a nőstéuj'é. Mint 

 tavaszi és nyári alakot csak magyar részekből ismerem u. m. : Pancsováröl, Mehádiáröl (Damoclet csúcsa), 

 Orsováról, O-Ogradenáról, Tokajból, Bükkhegyseg (Kolyuk Gálya csúcs), l)emanováról (Liptó). Veszprém- 

 ből, B. -Füredről, Budapestről (Muz. gy. Pavel), Mehadia-Orsova (Muz. gy. Eriwaldszky), Rákos-Palotáröl 

 (igen apró, Muz. gy. Pável). 



GEN. lU. NEM. ATTL'S. (Wal CK.). 



(víiíií i'Attuiilaei)). 



Si/ii. ISVo. AVaL( Ki'.NAi'.K «T;ilil. iVArun.» p. '_':.', lail jiarfeml. 

 Viile : Thiikkll «Ou Euroji. Spidfis» p. L'lN. 



A hátsó lábparok másodvegizei egész híjsszasságukban gazdagon tuskések. .\ ragok az arcznál 

 kevéssel vagy nem ma,ga,sabbak. Az alsó szemsor egyenes, va,gy kevéssé kihajb) s oly távolságra all a hom- 

 lok s/.eletíd, mely a. középső szemek atmerőije b'leiiek megfelel. 



HERMAS OTro: 5IA,-.yiRiiHS/.Ai. H iK FAI KAJA. 111. "ITn HUl.HA.-i : ISl.AKSS Sl-iS.SE.N-rAf.V A. III. lO 



