15 



Frukterna svagt 4 — 5-ribbade, utan hinnkrona, körtellösa 

 (o: Chamcemelum). 



1. Kamillblomman 



(Matricaria Chamomilla L.) 



är ettårig, vanligen omkring 10 eller 12 tum hög och temligen grenig, 

 men späd, och har trådsmalt delade blad och medelstora blomster med 

 mycket kullrig, endast omkring 3 linier bred, disk och omkring 15 

 strålblommor. 



Växer i trädgårdar, på åkrar (särdeles råg-) och andra odlade 

 torra ställen, vid vägar o. s. v., allmän. — F. ö. är den utbredd ge- 

 nom hela Europa; i Caucasien, Syrien, vestra Siberien, på Canari-öarne 

 (inkoml. i Amerika och Ostindien). 



Blommar hela sommaren, till sent på hösten, icke sällan ända till 

 November, emedan den kan tåla en lindrigare köld. Under högsomma- 

 ren äro strålblommorna vid vackert väder utbredda från kl. 7 eller 8 

 f. m. till mot kl. 4 e. m.; de börja då sänka sig och omkring kl. 7 

 äro de vanligen alldeles vända nedåt. Men under regn eller i skugga 

 intaga de ständigt sistnämnda ställning (Afzelius). Säkerligen kom 

 Linné härigenom att uppställa (Flora suecica) en andra art (M. suaveo- 

 lens), hvilken han trodde utmärka sig genom alltid sänkta strålar och 

 starkare lukt. Wahlenberg upptager den dock såsom Kamillblomraans 

 var. och säger att den mera tillhör skogstrakterna. 



Har en starkt-sötaktig lukt, särdeles blomstren, hvadan växten på 

 olika orter benämnes Sötblomster, Sötkullor, Lukt- och Söt- 

 tuppor. Också är den allmänt omtyckt, särdeles på landet, der den 

 blir "den allra vanligaste prydnad i söndagsstugan". Hos de gamle 

 grekerna kallades växten y.a^al^rjlov (enligt Dioscorides), hvaraf se- 

 dan bildades Chamaemelum (vulgäre Bauh.) och Chamomilla. 



Blomstrens värmande, antispastiska egenskaper (beroende på en 

 eterisk olja) äro bekanta; de användas mest som thé eller dekokt, och 

 äro upptagna i farmakopén (Flores Chamomillae uostratis). I för stor 

 mängd kunna de likväl orsaka äckel, kräkning, diarrhé, hjertklappning 

 m. m. De böra, väl torkade, förvaras i noga tillslutna kärl. — Svin 

 äta gerna örten. Den har i Arvidh Månsons Örtabok icke mindre 

 än 35 "dygder". Och Palmberg säger "Theuna ört är en ibland the 

 gemena (vanliga) och förachteliga örter — — dock till sina dygder är 

 hon fast härligare och skönare än många andra — — ". 



* M. discoidea DC, med strållösa blomster och 4-tandade bJomkronoi-, växer 

 på somliga gårdar och gator i Upsala. 



