17 



teraligen glänsande, tätludna blad (rotbladen tredubbelt-parbladigt-de- 

 lade) och hängande, gula blomster i rika klasar. Den blir icke sällan 

 endast tvåårig, men vanligen mycket grenig och liksom buskig. 



Växer på backar, vid vägar, byar, gårdar och bostäder på landet, 

 i allmänhet på torr och ma^er eller stenig mark, i södra och medler- 

 sta Sverige. — Utbredd genom nästan hela Europa (utom det nordli- 

 gaste samt Greklands och Italiens öar), i Orienten, Caucasien, Siberien 

 och (inkoml.) Barbariet; i norra Amerika. 



Blommar från medl. eller slut. Juli till Sept. 



Malörten är utomordentligt besk, utmärkt bland stärkande, bittert- 

 aromatiska mag- och maskmedel (malörtsextrakt och malörtsbränvin äro 

 allmänt bekanta magmedel), och upptages i vår farmakopé ("Summitates 

 Absinthii"). Lukten är genomträngande, äckligt aromatisk, märkbarast 

 då blad eller blomster gnuggas. Orten har ägt ett visst anseende så- 

 som verksam mot mal i kläder (h vadan namnet); dess verkan torde 

 likväl, om någon, vara ringa eller åtminstone inskränkt till vissa mal- 

 slag (enligt Ebtzius kan den t. o. m. bli motsatt den önskade). Om 

 får beta malört, blir deras kött beskt. — De gamle botanisterna (Camb- 

 RARius o. a.) kallade växten Absinthium (hvadan artnamnet), hvilken be- 

 nämning härledes af Theophrasti y^ipiv&LOV (aTtivdiOV, odrickbart) — 

 eller kanske af a — ^cvd-og, det som är långt ifrån behagligt. Emel- 

 lertid har Malörten i Arvidh Månsons Örtabok icke mindre än 32 

 "dygder", hvariblaud att göra klara ögon ("dricker man hennes lagh, 

 tå klarar hon öghonen"). 



2. Klippmalörten 



(Artemisia rupestris L.) 



blir vanligen endast omkring 5 eller 6 tum hög och har svagt-håriga, 

 parbladigt (kammlikt-) delade blad (rotbladens småblad icke sällan tre- 

 delade) och (relativt) stora, nedlutaude blomster i enkel eller stundom 

 nedtill grenig klase. 



Växer på Gotlands och Ölands kalkberg (här och der ymnig). 

 E. ö. är dess utbredning mycket gles (Thiiringen, medl. Kyssland vid 

 Saratow, Siberien). — Blommar sent (Aug., Sept. eller längre). 



Denna art luktar behagligt och mildare än de andra. Linné 

 upptäckte den på Stora Carlson vid Gotland, hvarom han i V. Akad. 

 Handl. 1741 (der han kallar den Artemisia caulibus simplicibus etc.) 

 säger: "Jag har ännu ej funnit henne hos någon auctor, men låtit plan- 

 tera henne uti Upsala Acad. trädgård". Han beskref den sedan nog- 



i ant i Gotlandsresan, med teckning (efter den odlade växten). 



2 



Nyman. Sv. Fanerog. 



