32 " 



berien, Grönland, på Klippbergen, Island; dessutom vid Magelhanska 

 sundet (enligt D. Hooker). 



Omvexlar med nästan dubbelt större blomster. Fjellbinkan upp- 

 täcktes som svensk af Hartman på Areskutan i Jeratland (1813), hvil- 

 ken upptäckt han meddelade i Vet. Ak. handl. 1818. Väl hade Wah- 

 LENBERG redan upptagit växten i sin Flora lapponica, men han kände 

 den endast från norska Nordlanden och Finnmarken. — Fries behand- 

 lar i sin Mantissa III närmare både denna och de närstående arternas 

 (med varieteter) karakteristik och synonymi. 



* E. uniflorum L. är vanligen mindre, en- (mycket sällan två-)blomstrig, nedtill 

 nästan glatt men upptill, särdeles holken, ullhärig, och har hvita, stundom rödaktiga, 

 strålblommor. Växer mest på de högre fjellen, särdeles Lapplands, der LinnÉ fann den 

 "frequens" och eguade den en närmare undersökning (föreg. art kände han derernot icke 

 som svensk). Förut hade dock Eudbeck: d. y. der anmärkt och låtit måla den (1695); 

 den upptages också i hans Index (1720). 



b. Conyzella Dill. Strålblommorna alla tunglika (diskblommorna 

 4-tandade). 



E. canadense L., som härstammar från Canada och Virginien och för öfver 200 

 år sedan spriddes till Europa (der den nu mångenstädes är liksom inhemsk), upptages 

 vanligen i våra florer, ehuru den hos oss är mycket obeständig. Den är ettårig och har 

 små, hvitgula blomster. 



!33. Bellis L. 



Blomholken kullrig, dess blad endast en- eller tvåradiga, nästan 

 lika stora. Fästet kägellikt. Strålblommorna talrika, enradiga. Fruk- 

 terna omvändt-äggrunda, plattade (kantadt), skalliga. 



1. Tusenskönan 



(Bellis perennis L.). 



En mångårig ört med nästan bladlösa, omkring 6 tum långa, en- 

 blorastriga stänglar från den greniga rotstocken, smalt-omvändt-äggrunda 

 (omkring 5 linier breda) blad och hvita eller rödletta, vanl. 2 till 3 

 linier långa, strålblommor. Den bildar små mörkgröna tuvor. 



Växer på ängar, något fuktiga gärden och betesmarker, vid vägar, 

 nära städer och byar, i Skåne, på Öland och Gotland, samt förvildad 

 på några ställeij upp till Stockholm. Odlas också (dubbel) mycket i 

 trädgårdar. — Utbr. genom hela Europa utom det nordligaste. 



Blommar nästan hela året, d. v. s. så länge marken är bar, men 

 vackrast och rikast i Juni. Blomstren ("Vetteljus") sluta sig under 

 natten (och vid regnväder). "Blommar nästan hela året och sluter 

 blomstren hvarje natt", säger Linné om växten, anmärkande att den icke 

 behagar kreaturen, icke en gång gässen, "cum quibus optime adolescit". 



