33 



Men så mycket omtycktare är den täcka Tusenskönan i våra trädgår- 

 dar, eller der den på gräsvallen helsar oss med sina utbredda purpur- 

 och silfverkronor, de der båda den vackrare årstidens ankomst eller ut 

 göra en bland de första länkarne i Floras blomsterkrans. Såsom nämndt, 

 uppresa och sluta sig strålblommorna mot natten, h varvid stängeln krö- 

 ker sig; om morgonen breda de åter ut sig då solen skiner, mot hvil- 

 ken blomstren söka vända sig derigenom att stängeln smånigom rätar 

 ut sig. 



7. EUPATORINE^. 

 Blomstren lik- eller olikblomraiga, med eller utan strålar. Fästet 

 bart. Ståndarknapparna svanslösa. Märkena trinda eller nästan trinda, 

 på utsidan luddvårtiga. Frukten hårkrönt. 



7a. Blomstren olikblommiga. Märkena (hos spirbloramorna) spet- 

 siga. Frukterna trinda, strimraiga eller släta. — Blomster- 

 stänglarna från egna knoppar, tidigare än bladen (o: Tussila- 

 ginese). 



Blomstren olikblommiga, sambyggare: med talrika, flerradiga, smalt 

 tunglika, fröbildande spirblomraor kring de rörlika, tvåkönade men sterila 

 diskblommorna. Blomholken klocklik, trind; dess blad tvåradiga, nästan 

 lika långa. Fästet plant. Märkena korta och (hos de tvåkönade blom- 

 morna) mycket korta (outvecklade). Frukterna vigglikt-jemnsmala, strira- 

 miga, hårkrönta. 



1. Hostörten eiier Hästhovan 



(Tussilago Farfara L.). 



En mångårig ört med krypande rotstock, kort- och bredt-hjertlika, 

 under gråaktigt ludna blad, enblomstrig, fjällig, vid blomningen 4 — 6 

 tum hög stängel, och gult, omkring tumsbredt blomster med talrika, 

 mycket smala, helbräddade strålblommor. 



Växer på öppna, isynnerhet leriga, backsluttningar, åker , väg- och 

 dikeskanter (icke sällan ett ogräs pä leråkrar) samt stränder. — Utbr, 

 genom hela Europa, i Siberien, Persien, Caucasien, på Island. På Sici- 

 lien samlade förf. den i Februari (blommande). 



Blommar utan blad, mycket tidigt, strax vid källossningen, såsom 

 i Mars eller April, och mognar redan i Maj. "Den tidigaste blomma 

 på svensk ört; då går kälen ur marken, snön smälter i skuggan, isen 

 lossnar på floderna, grodan qväker i kärren, trasten sjunger i skogen, 



Q 



Nyman. Sv. Fanerog. 



