36 



Hvitskråpen utbreder i jordbrynet sin något violetta eller rödak- 

 tiga rotstock och tillreder sina knoppar redan om hösten. Dessa knop- 

 par äro omslutna med stora fjäll, de yttre bruna, de inre blekgröna 

 och gulaktiga, och beklädda med långa, hvita hår till skydd mot köl- 

 den. De ha en egendomlig lukt. Blomstren äro talrika på hvar stän- 

 gel. Under det de spirväldiga mogna, utbreder sig bladens vackert 

 gröna yta. — I Bauhins Piuax heter denna art Petasites minor, Pest- 

 skråpen Petasites major (et vulgaris). 



* P. spurius (Ketz.) växer också endast i Skåne (särdeles vid Ringsjön, der 

 Retzius upptäckte den "copiose ad Bofärja") och liar stråliga, blekgula blomster, stor- j 

 skärmig stängel och fotsbreda blad. Eetzii Observationes I, 1779 (beskr. och fig.). .H 



b, Nardosraia Cass. De nästan tvåkönade blomstren med en- 

 radiga tunglika spirblommor i kanten; de nästan spirblora- 

 miga med mycket kort tunglika kantblommor. 



3. Fjellskråpen 



(Petasites frigidus Fr. — Tussilago frigida L.) 

 har (gul-) hvit- eller rödaktiga, vanligen stråliga, blomster på omkring 

 fotshög (eller högre), slutligen slak, mörkröd stängel, som bär mycket 

 stora skärmar, hvilka sluta med ett litet bladartadt bihang (o: outveck- 

 lade blads slidor). Bladen äro mera inskurna äu hos de andra arterna, 

 starkt-bugttandade, med spetsiga tänder. 



Växer i fjelltrakterna, särdeles på temligen fuktiga, skuggiga stäl- 

 len, såsom i kärr och pilsnår. — F. ö. i Norge, Finland och det nord- 

 ligaste Ryssland, Siberien och nordligaste Amerika, — Blommar i Lapp- 

 land (der den är allmän) omkring slut. Maj och mognar kring slut. Juni. 



Redan O. Rudbeck d. y. iakttog och lät måla Fjellskråpen under 

 sin lappska resa (på Vallavare i Lule-Lappmark), men Linné lemnade 

 i sin Flora lapponica den första egentliga beskrifning på densamma. 

 Wahlenberg skildrade den sedan närmare (isynnerhet till blombyggna- 

 den) i Flora lapponica och meddelade dessutom i Svensk Botanik an- 

 anmärkningar om växten jemte Laestadii vackra teckning. Jfr också 

 Hartman i Vet. Akad. handl. 1818, 



7b, Blomstren likblommiga. Märkena nästan klubblikt trådlika. 

 Frukterna nästan triuda, striramiga. — Bladen motsatta (o: 

 Eupatorieae). 



136. Eupatorium L, 



Blomstren likblommiga och ulan strålblommor. Blomholken nästan 

 trind (cylindrisk), dess blad nästan tvåradigt tegellagda. Fästet plant. 



