37 



Märkena långa, trådlika. Frukterna trindt-omvändt-kägellika, ribbade, 

 hårkrönta. — Bladen motsatta. 



1. Floksörten 



(Eiipatorium cannabinum L.). 



Mångårig, 2 till 4 (vanligen omkring 3) fot hög, upprat, smålu- 

 den och gråaktig, med 3 — 5-delade blad och talrika, små (endast om- 

 kring 5-blommiga) rödletta blomster i stor (icke sällan handsbred), tät- 

 grenig vippa. Eoten kryper starkt; stjälken är rödbrun och dess blom- 

 grenar nästan lika höga. 



Växer vid sötvattens-stränder och i fuktiga skogs- och busksnår i 

 södra och raedlersta Sverige, icke sällan blandad med Lysingen och 

 Fackelblomstret. Blommar bäst under Juli; mognar i Aug. — Utbr. 

 hela Europa utom det allra nordligaste, och i Orienten, Caucasien, ve- 

 stra Siberien. 



Floksörten utslår sina blomster nära samtidigt, så att de nästan 

 täcka hela växten, som då är rätt prydlig. Den har något obehaglig 

 (svagt-aromatisk) lukt och mycket besk smak. Eot och örtstånd äro, i 

 större dosis, emetiska och purgerande. — Bladen likna temligen Ham- 

 pans (Cannabis), hvadan växtens artnamn. Eedan Frankenii Speculum 

 (1638) upptager Floksörten (o: Eupatorium Avicennge). Tragus kallade 

 växten Herba S. Kunigundis. 



II. CÅFITATJE 



(Eörblomstriga.) 



Blomstren vanligen med endast rörlika, tvåkönade blommor, sällan 

 med oregelbundet-trattlika kantblommor. Blommorna mest röd- eller blå- 

 aktiga. Stiftet kuöllikt-uppsväldt under de på utsidan småludna märkena. 



1. CENTAURINE^. 



Blomstrens kantblommor oregelbundet-trattlika och strållikt-utstå- 

 ende, toma (könlösa). 



2'i, Ceiitaiirea L. 



(Klätt- eller Klint-slägtet). 



Blomholken nästan klotrund. Holkbladeu mångradigt tätt-tegel- 

 lagda, med bihang i spetsen, de yttre smånigom mindre, de inre olika 

 de andra. Fästet borstigt. Ståndarknapparne svanslösa. Frukterna hop- 

 tryckta från sidorna, aflånga, omvändt-äggrundt-aflånga eller nästan om- 

 vändt-äggrunda, oribbade, krönta med mångradiga borst eller skalliga. 



