6 



lersta Sverige (ymnigast i Skåne, på Oland och Gotland) och blommar 

 mest i Juli. — E. ö. är den utbredd genom nästan hela Europa och i 

 Caucasien, Siberien. 



Denna art har temligen stora, klargula blomster, (hvadan den i 

 somliga trakter kallas Gullgubbar), och genom dess rika vippor blir 

 den alltid en prydnad der den växer. Hos Fuchsius (1542) heter väx- 

 ten Herba Sancti Jacobi och hos DoDONaeus m. fl. Jacobaea (neml. 

 herba), hvadan både det nuvarande artnamnet och benämningarne San et 

 Jacobs ört, S. Jacobs staf. — Bladen äro temligen beska och skarpa, 

 men kor och getter äta dem likväl. Med blommorna kan (vismutbe- 

 tadt) ylle färgas brungult. 



* S. aquaticus Huds. har nägot större och blekare blomster i glesare vippa, sva- 

 gare stjelk och helare blad (de nedres ändflik smalt-äggrund med något hjertlik bas). 

 Växer i sydvestra Sverige. 



* S. erraticus Bert. liknar föreg. men har de nedre bladens ändflik nästan run- 

 dad med tvärt-vigglik bas. Växer i Skåne. Fr. Flora Scan. och Nov. Mänt. Ill (S. 

 barbaresefolius). 



3. Flikbladiga Jacobsörten 



(Senecio erucifolius L.) 

 blir vanligen öfver alnshög eller nära 2 alnar och har tät blomster- 

 vippa, smalt-pardelade, temligen fasta blad, raka och hårda stjelkar och 

 starkt krypande rot; rotskottens blad äro nästan lancettlika. 



Växer på jordvallar o. d. i sydvestra Skåne (t. ex. vid Malmö, der 

 Wahlenberg erhöll originalet till teckningen i Svensk Bot.), men vid 

 Skanör, der Linné bestämde den (i Skåne-resan sid. 225 under namnet 

 Senecio scanorensis), lärer den icke mera växa. Blommar sent, i Aug. 

 och Sept. — F. ö. är denna art utbredd genom nästan hela Europa 

 till Caucasien och Siberien. Redan Lobelius kände den (o: Senecio 

 Jacobaea selandica incana). 



c. Ettåriga med delade blad och tillbakakrökta, korta eller inga 

 strålblommor (o: Erigera, Korsörter). 



4. Klibbkorsörten 



(Senecio viscosus L.) 

 blir vanligen omkring fots- eller uära alnshög och har parkluftia och 

 tandade blad, glesa och stora holkhylleblad (de nedre skärmlika) och 

 tydliga strålblommor (omkring 13). Den är, isynnerhet upptill, mycket 

 klibbigt (körtel)hårig. Klibbet, som har stark, nästan obehaglig lukt, gör 

 att den kännes liksom fet (o: Senecio incanus pinguis Bauh.) 



Växer på sandiga, grusiga och steniga ställen, särdeles vid vägar 

 och gator i södra och (delvis) medlersta Sverige, men spridd och mest 



