l'örst upptagen som svensk (och egen art) i Retzii Prodronius 

 Florse Scandinav. (1779). Växtställen och upptäckare nämnas: "Egna- 

 bergs kyrkogård (Osbeck), Annelöf nära Käflinge (Cand. Söderberg)". 



4. Seiiecio L. 



Blomholken cylindrisk, klock- eller kägellik, dess blad dels större 

 nästan enradiga, i spetsen vanligen liksom brunsvedda (o: den egentliga 

 holken) dels mindre och bildande ett hylle. Fästet glatt, tandadt-gro- 

 pigt. Märkena som hos föreg. slägte. Frukterna nästan trinda, strira- 

 miga; deras hårkrona flerradig. — Fler- eller ettåriga örter med gula 

 blommor. 



a. Mångåriga med hela blad och utstående strålblommor (o: 

 D o r i ae ). 



1. Kärrståndsen 



(Senecio paludosus L.) 

 blir icke sällan öfver 2 eller 2^ alnar hög och har starkt tradig rot 

 med krypande skott, rak och stadig, enkel stjelk, spetsadt-lansettlika, 

 starkt sågade blad och qvartersbred blomstervippa. Blomstren äro 

 omkr. 16-stråliga och större än hos alla de andra arterna. 



Växer på stränder, i kärr och bäckar (nästan endast) i Skåne, t. 

 ex. vid Christiaustad, der Linné upptäckte den som svensk (jfr hans 

 skånska resa, sid. 396) och der "VVahlenbekg lät teckna den bild, han 

 sedan intog i Svensk Botanik. Blommar mest i Aug.; mognar i Aug., 

 Sept. — F. ö. är den utbredd genom nästan hela Europa utom det 

 nordligaste och sydligaste. 



Kärrståndsen är den största bland våra Senecio-arter och en bland 

 våra prydligare svenska växter. Bauhin (1671) kallade den, med hän- 

 syn till växställe och blad, Conyza aquatica serratifolia. 



b. Mång- (eller tu-)åriga med delade blad och utstående strål- 

 blommor (o: Jacobseae, Stånds). 



2. Vanliga Jacobsörten 



(Senecio JacobaRa L.) 

 blir omkring alnshög (eller högre) och har tradig och nästan knölig 

 rot (vanligen med flera stjelkar), merendels, åtminstone till en del, lyr- 

 likt-pardelade och bugttandade blad och tät blomstervippa. På Got- 

 land förekommer den utan strålblommor. 



Växer på torra, öppna och gräsiga ställen, i skogskanter, på skogs- 

 ängar, gärden och betesmarker, vid byar och vägar i södra och med- 



