43 



uar i Juli, Aug. (och Sept.). — Utbr. genom hela Europa utom det 

 nordligaste, i Algerien, Caucasien, Siberien. 



Nicktistelns blommor lukta mysk, starkast om qvällarne (Carduus 

 moschatus etc. Vaill. "Flos cernuus noctu suaveolens" L.). — Vissa 

 natt-insekter besöka mycket blomstren och ses icke sällan, insomnade, 

 qvar derpå under det morgonsolen påminner dem att söka ett mörkare 

 gömställe. — Linné anmärkte växten först (inom Sverige) på Gotland 

 (1741) och nämner den i sin uppsats i V. Ak. handl. s. å. Eedan i 

 Bauhini Historia heter den Carduus nutans. 



2. Figgtisteln 



(Carduus acanthoides L.) 



är ett- eller tvåårig, vanligen öfver alnshög och grenig, mycket taggig 

 (o: Carduus spinosissimus vulgaris Lobelius, 1576); stjelktaggarna (på 

 vingkanterna) nära 3 linier långa. Blomholken är något större än en 

 hasselnöt. Blommorna äro purpurröda. 



Växer vid vägar och byar i södra Sverige (Skåne, Blekinge, Hal- 

 land) och på Gotland. Blommar och mognar i Aug. (och Sept.) — 

 Utbr. nästan hela Europa utom det nordligaste (och södra Italien). 



Denna art lärde Linné först närmare känna (såsom svensk) vid 

 Landskrona och beskref den i Skånska resan, väl belysande dess skill- 

 nad från de båda andra arterna, liksom sedermera i Flora suec. ed. 2 

 och Species. Sednare (i Araoenitates III, 1764) antog han den, eget 

 nog, "vara hybrid mellan desamma (o: Nicktisteln $ -\- Krustisteln $). 

 Eedan i Bauhini Historia (1650) heter växten Carduus acanthoides. 



a. Krustisteln 



(Carduus crispus L.) 



är ett- eller tvåårig, icke sällan Ii aln hög, svagt-taggig. Bladen äro 

 temligen mjuka, knappt stickande, mycket nedlöpande (hvarigenom stjel- 

 ken blir krusigt vingad : Carduus caule crispo Bauh.). Blomstren äro 

 något mindre än hos föregående art; blommorna mörkvioletta. 



Växer på åkrar (särdeles korn-) och åkerrenar, grusställen, vid vä- 

 gar och gärdesgårdar, städer och byar. Blommar (och mognar) mest 

 under Juli, Aug. (och Sept.), men också långt in i Oct., emedan den 

 bra tål lindrigare köld. — Utbr. genom nästan hela Europa, i Cauca- 

 sien, Siberien och norra Kina. 



Dä Stingselarternas stjelkar äro mycket späda, kunna de, skalade, 

 ätas som sparris. Småfoglar tycka om fröen. 



