46 



och smalt-delade blad. Bloraholken är obetydligt större än en ärt, oväp- 

 nad; blomraorna violettröda (stundom hvita). 



Växer på (helst buskiga) kärrängar och i fuktiga skogar (Vatten- 

 tistel i Ångermanland) och blommar i Juli och Aug. — Utom Sverige 

 utbr. i hela Europa undant. det sydligaste, och i Caucasien, Siberien. 



Både hornboskap och hästar äta denna tistel, och somligstädes på 

 landet, såsom i Småland, nyttjas den vårtiden till kål. Under sin Vest- 

 göta-resa hörde Linné densamma omtalas såsom en slags spåman om 

 nästkommande vinters snörikhet (prognosticon hyemis), så att ju högre 

 Kärrtisteln växte under sommaren, desto mera snö skulle komma under 

 vintern, och Dybeck säger att densamma är i Dalsland och Bohuslän 

 "almänt känd såsom ett snöraärke för blifvande vintern". Den växer 

 icke sällan med Kärrspiror, Ängsull, Starr o. d. och blir lätt bemärkt 

 såsom vanligen höjande sig öfver alla kringstående örter. — Eedan 

 Bauhini Pinax (1671) upptager Kärrtisteln såsom Carduus palustris. 



5. Jordtisteln 



(Cirsium acaule All. — Carduus acaulis L.) 

 är ' mångårig, taggig, vanligen enblomstrigt-kortstänglad, med alla bladen 

 samlade vid roten och utbredda i en mot marken tryckt krets. Den 

 varierar likväl med bladig, 2 — 3-blomstrig, 5 — 10 tums stjelk. Bladen 

 äro delade nästan till medeluerven, vanligen 5 — 6 tura långa, deras tag- 

 gar 3 linier. Blomholken är tumsstor, blommorna violettröda. 



Växer (vanligen gruppvis) på torrare betesmarker och vid vägar i 

 södra Sverige (allmän i Skåne, på Öland och Gotland); dessutom på 

 några spridda ställen i det medlersta. Blommar i Juli (och Aug.). • — 

 Utom Sverige utbr, genom nästan hela Europa (undant. det nordligaste 

 och sydligaste) till Caucasien, Orienten, Siberien. 



Genom sina till marken tätt tryckta blad hindrar Jordtisteln gräs- 

 växten på ängar. Linné upptäckte den (som svensk) vid Wible på 

 Gotland (1741), närande den i sin uppsats i Vet. Ak. handl. s. å. och 

 beskref den i sin Gotlands-resa (s. 297). Börande dess växtsätt anmär- 

 ker han att "blomman — • — ligger liksom ofvanpå bladen, som kring- 

 spridas helt artigt". 



c. Breea Less. Blommorna enkönade, tvåbyggare. 



6. Åkertisteln 



(Cirsium arvense Sep. — Serratula arvensis L ) 



är mångårig, alnsbög eller högre, småtaggig, med parklufna eller tan- 

 dade blad, obetydligt stickande, under blomningen nästan äggrund, holk 

 och smala, gredelioa blommor. Stjelkeu är vanligen trind och tagglös 



