54 



På torra backar varierar Maskrosen liten och småblomstrig, än 

 med inskurna eller nästan hela blad (a: laevigatura Fr.), än med sraalt- 

 pardelade blad (o: obliquum Fr.), båda med upprätt, tilltryckt holkhylle 

 (o: T, corniculatum Kit.). 



* T. palustre Sm. med tjockare, vanligen hela blad, smalare stängel, mindre 

 blomster och upprätt, tilltryckt holkhylle, växer på fuktiga ängar och stränder. — T. 

 tenuifolium Hp. liknar en mindre T. palustre, men är b. a. tunnbladigare. Förf. sam- 

 lade den på fuktig, kort-gräsig mark vid Klinte på Gotland (Juni 1861). Den gotländska 

 växten liknar alldeles exemplar frän Istrien (Capodistria), der den först upptäcktes, och 

 Reichenbachs figur. 



3. CREPIDE^,. 

 Frukterna kantiga eller nästan trinda, krönta med enkla, mjuka 

 och hvita eller spröda och brunaktiga hår. Fästet bart. 



39. Crepis L. , 



Blomholkens inre blad nästan enradiga och större än de yttre, 

 hvilka bilda hylle. Fästet glatt eller hårigt, (punkteradt). Frukterna 

 nästan trinda eller något hoptryckta, 10 — 20-strimraiga, med smalare 

 eller nästan sprötlik spets; hårkronan mjuk, rent hvit. — Gulblommiga 

 örter. 



a. Stjelken bladig. Blomholken slutligen bukig. 



1. Skånska Klofiblan 



(Crepis biennis L.) 

 är tvåårig, vanligen omkring 3 fot hög, med stadig stjelk, guldgula 

 blomster med svartaktig holk, och lansettlika, nästan tumsbreda, rund- 

 sågadt-inskurna blad (särdeles rotbladen). Holkbladen äro något hvit- 

 ulliga och längs midten kort svarthåriga. 



Växer i Skånes slättbygd allmänt, på åkerrenar, jordvallar och vid 

 vägar (o: C. scanensis L. sk. res.); dessutom vid Halmstad, Stockholm 

 och Sigtuna (spridd). Blommar hela Juli och mognar i Aug. — Utbr. 

 hela Europa utom det nordligaste och Grekland, Italiens öar o. s. v. 



Öppnar blomstren, såsom Linné antecknat i sin skånska resa, 

 (mellan) kl. (6 och) 7 f. m. och sluter dem mellan kl. 3 och 4 e. m. 

 (L. fl. suec). Linné upptäckte växten som svensk på Lunds vallar 

 (ymnig), beskref den i skånska resan (o: Crepis scanensis) och upptog 

 den i sin Flora suecica (2:a uppL). Wahlenberg skildrade den, tecknad 

 vid Cimbritsharan, i Svensk Botanik. 



* C. nicaensis Balb. Växer vid Stockholm, Sigtuna o. s. v. Blomstren min- 

 dre. Blomholken smalare, körtelhärig; de nedre bladen mera lyrlika. Fries anmärkte 

 den först (som svensk) pä Kungsängen vid Upsala (1835). Nov. mänt. II. 



