58 



5. Styfnackeln 



(Hieracium rigidum Htn) 

 blir vanligen | — 1 aln och har stadig, mångbladig och vipplikt-mång- 

 grenig stjelk, upptill helbräddade, spetsadt-lansettlika blad (de nedre tem- 

 ligen bredt lansettlika, skaftade) och något utstående holkbladspetsar. 



Växer mest på bergs- och grusbackar i medlersta Sverige och 

 blommar i (Juli) Aug. till ini Sept. — Utbr. Skandinavien, Tyskland, 

 Böhmen, Ryssland o. s. v. (Fr.), 



Hartman bestämde denna art vid Stockholm (Sköndalsbro o, a.) 

 och upptog den i sin Handbok i Skandinav. Flora (l:a uppl. 1820). 

 Retzius hade likväl (jfr Wikström) redan 1771 dersammastädes, kring 

 Ulriksdal, anmärkt växten (o: H. silvaticum Retz. obs. I). Enligt Fries 

 är det denna, som Linné i sin Flora suec. (2:a uppl.) upptog såsom 

 H. sabaudum ("ad Ahlingsåhs Vestrogothiae : D. Leche"). 



* H. Friesii Htn. har lansettlika och temligen bredt lansettlika blad, de nedre 

 långt skaftade. Växer (mycket spridd) i Småland, Vestergötland och Halland. 



* H. gothicum Fr. har holkbladen längs midten håriga (vanligen svart-). Växer 

 mest i bergs- och Qelltrakter (spridd). 



6. Tandnackeln 



(Hieracium tridentatuni Fr.) 

 är omkring alnshög, vanligen temligen spenslig och enkel, och har lansett- 

 lika, vid och nedom midten glest och merendels starkt tandade, blad 

 (eller två tänder mycket större) och nästan qvastvisa blomster. 



Växer mest i skogar och lundar och blommar i Juli, Aug. (och 

 Sept.). — Utbr. isynnerhet i medlersta och norra Europa samt i de 

 kaukasiska och altaiska länderna (Fr. ep.). 



Fries bestämde Tandnackeln såsom art i sin Summa veget. Scand. 

 och i sina Symbolse ad historiara Hieraciorum. I sina Novitier upptog 

 han den såsom var. under Skogsnackeln, 



* H. lapponicum Fr. Vanligen 10 — 12 tum, nästan glatt, med smalt-lansett- 

 lika blad. Växer i Torne-Lappmark. 



* H. norvegicum Fr. Bladen lansettlika eller ovala, starkare eller svagare tan- 

 dade. Växer troligen i Bohuslän. 



c. Bloraholken brutet-tegellagd (de yttre bladen ställda oregel- 

 bundet). Förökning genom bladrosetter vid roten (Hieracia 

 pulmonarea). 



"* Vulgata. Stiftet slutligen brun- eller gråaktigt. 



