62 



mjuka blad (rotbladen temligen talrika, nästan lansettlika och spadlikt- 

 lansettlika, de andra kort-lansettlika med bred bas) och vanligen pome- 

 ransgula eller tegelröda blonamor, men hvilka variera gula eller både 

 röda och gula. 



Växer på ängar i Smålands bergstrakter (Eksjö, Fr. mänt. III) 

 och blommar i Juli. Odlas stundom i trädgårdar till prydnad. — F. ö. 

 på Norges och det medlersta Europas (från Pyrenéerna till Karpaterna) 

 alper och högre berg. 



* H. decolorans Fr. växer i Herjedalen och Lappland. 



14. ÅDgsnackeln 



(Hieracium pratense Tsch) 

 är vanligen 10 — 12 tum hög och har temligen långt- och utspärradt 

 hårig, 1 — 2-bladig stjelk, spadlikt-lansettlika, trubbade, glest och svagt 

 (nästan punktlikt) tandade, alldeles gröna blad, mångblomstrigt knippe 

 och rent gula blommor. 



Växer på ängar, sällsynt och nästan endast i några bland de 

 södra och medlersta landskaperna. Blommar i Juni, Juli. — Utom 

 Sverige utbr. mest i medlersta och östra Europa, samt i Caucasien till 

 Persien, i Siberien (Fr. ep.). 



Fries upptog först arten som svensk i sina Novitiers l:sta uppl. 

 1819 (o: H. collinum). 



* H. suecicum Fr. har gleshårig stjelk (håren upptill mörka, nedtill bleka), lan- 

 settlika och nästan spadlika, mycket glest och svagt tandade blad med mycket bred, 

 hvitaktig nerv (somliga glest-hårkantade, andra alldeles glatta), 5 — lO-blomstrigt knippe, 

 under brandgula eller rödstrimmiga kronbräm. Växer i norra och medlersta Sverige. 



15. Öronnackeln 



(Hieracium Auricula L.) 



är vanligen omkring 6 eller 8 tum hög och 2- till 3-blomstrig, med 

 krypande grenskott, spadlikt-lansettlika, under blåaktiga, svagt men tem- 

 ligen tätt tandade, m. e. m. hårbräddade blad, gleshårig eller nästan 

 glatt, vanligen 1-bladig stjelk och alldeles gula blommor. — Omvexlar 

 större (| — | aln), hårigare och 4 — 8-blomstrig, — samt mindre (3 — 4 

 tum), nästan glatt och 1-blomstrig (den sednare varieteten på mycket 

 torra ställen). 



Växer på ängar, betesmarker och backar, vid gräsiga stränder och 

 diken, och blommar i Juni, Juli (stundom andra gången i börj. Sept.). 

 — Utom Sverige utbr. i nästan hela Europa undant. Brittiska öarne, 

 Sicilien o. a.; i Caucasien, vestra Siberien. 



Är de gamle botanisternas (Tragus, 1552) Auricula muris minor 

 (altera), hvadan artnamnet. 



