70 



äro öppna och kläda de annars bara och stela grenarna (kl. 8 till 4). 

 Flitiga insekter, såsom bien, besöka dera också då och sprida derunder 

 pollen på de långa märkena; sedan sluter sig blomholken till mognad. 

 — Man har iakttagit att blommorna bli röda då örten växer vid eller 

 på rayi'stackar. 



Till egenskaper kommer Vägvårdan närmast Maskrosen, och både 

 ört och rot användas såsom dekokt eller extrakt mot gikt, gulsot o. d. 

 Bladen anses helsosamma som sallat. Hos den vilda växten är roten 

 luktlös, men besk och bättre till medicinskt bruk (o: C. silvestre s. offi- 

 cinarum Baub.); hos den odlade köttigare, mild och matnyttig (till sop- 

 por m. m.). Den är inuti hvit. Sönderskuren, torkad, rostad och må- 

 len, utgör Trädgårds-Cicborians rot ett bekant kaffe-surrogat. — Svin 

 äta gerna roten och nästan alla kreatur tycka om örtståndet. 



Växten benämndes hos romarne (Virgilius) "Intubus" emedan stjel- 

 ken hos den odlade är mera ihålig (— in-tubus). Också kallade de gamle 

 botanisterna ursprungligen den odlade växten "Intybus" eller "Intubus" 

 och den vilda "Cichorium" (Cichoriura silvestre Gesner, 1553) eller In- 

 tybum silvestre Fuchs. 



^V. Ariioseris G. 



Bloraholkens blad dels talrika, större, enradiga och slutligen slutna, 

 dels några små och nästan hyllebildande. Frukterna omvändt-äggrundt- 

 pyramidlika, 5-kantiga, m. e. m. inkrökta, med kuUrig, högt-4 — 5- 

 ribbad rygg (sidoribborna kantbildande) och nästan plan, 2 — 3-ribbad 

 buk, krönta med en tvär, 3 — 5-hörnig hinnkant. 



1. Klubbfiblan 



(Arnoseris pusilla G. — Hyoseris minima L.). 



En 5 till 10 tum hög, ettårig ört med grenig, nedtill smal och 

 rödaktig stängel, smalt-omvändt-äggrunda, temligen glest bugtsågade blad. 

 upptill nästan klubblikt uppblåsta grenar och små gula blomster med 

 slutligen bred, ärtstor holk. 



Växer på sandiga och leriga ställen, såsora åkerrenar och väg- 

 kanter, i södra Sverige. Blommar i Juni och Juli. — Utbr. genom 

 nästan hela Europa undant. det nordligaste, Grekland, Turkiet och södra 

 Italien. — J. Leche upptäckte Klubbfiblan som svensk i Skåne "på 

 åkrar vid Simontorp" (Leches Prim. 1744) och Linné anmärkte den 

 nästan samtidigt vid Visby. 



(). LAPSANE.E. ' 

 Frukterna alldeles skalliga. Fästet bart. 



