77 



IV. VALERIANEJE. 



1. Valeriana L. 



(Vänderot-slägtet). 



Foderbrämet under blomningen litet, tvärt-mångtandadt och inrul- 

 ladt, men sedan utväxande till en fjäderlik hårkrona. Kronan trattlik; 

 pipen med en kort tvärvägg invändigt. Ståndarne 3. Frukten plattad, 

 ribbad (genom sterila rum), 1-rummig, krönt med mångstrålig, loss- 

 nande fjäderkrona. 



Mångåriga örter. Blommorna i qvastvisa, stundom tätt närmade 

 knippen, med skärmar och småskärraar. 



1. Vanliga Yänderoten (Yendelörten) 



(Valeriana officinalis L.) 

 blir vanligen alnshög eller högre (till 2 alnar), och har tågig rot, par- 

 bladiga (5 — 9-pariga) blad, lansettlika eller nästan jemnbreda småblad, 

 klynnedelad, 3-grenad, jemn blomvippa och hvita eller (isynnerhet strax 

 de utslå) rödletta blommor. Förekommer också (i nordliga Sverige och 

 Lappland) 2 — 3 alnar hög,' med större blommor och äggrundt-lansett- 

 lika småblad; samt (såsom i Bohusläns och Hallands torra kusttrakter) 

 liten, med smala småblad. Blommorna äro icke sällan mångbyggare. 



Växer mest på stränder, särdeles bland buskar, och på fuktiga 

 ängar i skogsmarker med Elggräs o. d. I Upland kallas den Vän- 

 ört, i Dalarne Velamsrot, i Ångermanland Stämgräs. 



Blommar mest under Juli och mognar i Aug. Fruktkronan är 

 hygrometrisk, så att den sluter sig mot eller under våtväder och bre- 

 der ut sig i torrt. Fröspridningen sker således bäst vid solsken. — 

 Vid Vestervik växer en var. med enkla, äggrunda, glest sågade eller 

 alldeles helbräddade blad. — Utbr. genom hela Europa undant. Grek- 

 land o. a.; i Caucasien, Siberien, på Island. 



Vendelörtens rot har obehaglig, något besk, i början skarp, smak 

 och egendomlig, genomträngande, vidrig lukt, som kan orsaka yrsel och 

 hufvudvärk, men som behagar kattor mycket (o: Kattleka). Eget nog 

 sägas råttor tycka om samma lukt. Eoten användes i medicinen (Kadix 

 Valerianfe minoris Pharra.) och utgör ett verksamt nervraedel. Nyttjas 

 — såsom pulver, tinctur eller extract — mot epilepsi, spasmer o. s. v. 

 och dessutom, jemte andra medel, mot paralysi och katalepsi. Bör 

 samlas om våren (innan stjelken utväxt), torkas långsamt och förvaras 

 i slutet kärl; den bibehåller då sina egenskaper under flera år. Pul- 

 veriserad och blandad bland snus, har roten stundom berömts mot ögon- 



