88 



och saramansnärjda klumpar, från hvilka vid minsta beröring stjelkar 

 och frukter medfölja, de seduare hakande sig envist vid våra kläder 

 liksom kardborrar. De korta, hårda och krokiga borst eller hakar, 

 hvarmed stjelk och blad äro besatta, äro nemligen vända nedåt, hvari- 

 geuom växten lätt fäster vid andra växter, insnärjes der och får stöd 

 för den svaga stjelken, men på samma gång insnärjer den stödet och 

 blir besvärlig. Frukterna spridas lätt om.kring medelst sina krokiga 

 borst i det de med dem haka sig vid både djur och menniskor. 



Plinius, Theophrastes och DioscoRiDES kallade Snärjmåran Apa- 

 rine, hvadan Aparine Dod., A. vulgaris Bauh. och det nuvarande art- 

 namnet. DioscoRiDES berättar att Greklands herdar använde den att 

 borttaga hår ur mjölken, således såsom mjölksil, hvartill den också i 

 somliga landsorter hos oss lärer användas eller använts. Enligt den- 

 samme har örten, sammanstött med svinister och pålagd körtel-svullna- 

 der, fördelat desamma. I sednare tider har dess utpressade saft be- 

 römts mot skörbjugg och envist utslag. Smaken är besk. Orten är 

 tecknad redan i Til-Landz' Icones (1683). 



* G. spurium L. liknar mycket den vanliga Snärjmåran, men är styfvare, min- 

 dre snärjande och nästan dubbelt spädare, med smalare stjelk, smalare (nästan jemn- 

 breda) blad, längre blomgrenar och mindre, alldeles glatta frukter. Den tillhör mest södra 

 Sverige. 



VI. LORÄNTHÄGE^. 



1. Tisciiin L. 



Tvåbyggare (vår art). Ståndarblommornas krona 4-delad. Knap- 

 parna vidväxta kronflikarnas midt, mångrummiga och uppbristaude med 

 små hål, ett på hvart rum. Spirblommornas krona 4-bladig. Märket 

 knapplikt, utan stift. Frukten bär. 



1. Misteln 



(Viscum album L.). 

 En fots- eller alnshög, upprepadt klynnedelad, mycket- och ut- 

 spärradt-grenig, ständigt grön buske, som växer (parasitiskt) på träd och 

 har gulaktiga, ledade grenar, motsatta, trubbigt-lansettlika, nästan nerv- 

 lösa (otydligt 3 — 5-nerviga) och -läderartade, omkring ^ tum breda blad 

 samt små gröngula blommor, hvilka sitta gyttrade 3 eller vanligen 5 

 på grenspetsarna (mellan slutbladen). Bären äro nära ärtstora, hvita, 

 nästan genomskinliga, med segt-klibbigt kött (o: Fogellim). Fröen inne- 



