91 



hus, som äro gjorda af spröt, för hvilka han såsom en humle upp- 

 klifver, utau att med stjelken årligen vissna". Bland våra inhemska 

 buskar är väl denna den enda som kan påminna om de talrika, skön- 

 blommiga slingerväxterna i tropikländernas skogar. Säkert är också att 

 Vrivendeln i vår karga natur väcker så mycket större uppmärksamhet 

 och att vi gerna beundra de rika, prunkande blomsterkransar, som dess 

 slingrande stammar stundom sprida bland eller upphänga på skogens 

 eller lundens enklare träd och buskar. 



Benämningen Periclymenum förekommer redan hos Dioscorides 

 och Plinius och betyder slingrande kring stöd. Dermed menade de 

 likväl en annan art (troligen L. etrusca). DoDONaeus kallade växten 

 Caprifolium germanicum (tysk Caprifolium). Den upptages redan i Bro- 

 melii Chloris gothica (o: Caprifolium). 



b. Uppräta, med parvisa blommor på bladveck-skaft; kronpipen 

 kort. Bären m. e. m. sammanväxta, okrönta (Xylostea). 



2. Vanliga Tryet 



(Lonicera Xylosteuin L.) 



är en 2 — 3 alnars buske med nästan askgrå grenar och benhård men 

 bräcklig ved (o: Benved, Hårdved), bredt ovala, mjukhåriga blad, 

 hvitgula, omkring ^ tum långa, blommor och skarlakansröda, nästan 

 fria bär. 



Växer i bergiga skogar och lundar, på skogsängar och -backar 

 (på så torra och kala att andra buskar der knappt kunna lefva : L. 

 am.), allmän i södra och till en del medlersta Sverige, sedan mera 

 spridd till Ångermanland och Jeratland. — Blommar i Juni; mognar i 

 Aug. — Utbr, genom hela Europa (undant. det allra nordligaste samt 

 Portugal och nästan hela Spanien); i Caucasien, Siberien till Jenisei- 

 floden. — "Söker sandig mark, men håller ock till godo med mustigare 

 (sabuleta quserit nec tamen contemnit humum succulentum : L. am.)". 



Bären laxera och orsaka i större mängd kräkning. Den olja, som 

 kan erhållas genom vedens förbränning (torr destillation) lärer vara ett 

 både ut- och invärtes läkemedel i Eyssland. Pör sin hårda och sega, 

 hvita ved kan busken användas till tänder i väfskedar, till harfpinnar 

 m. m.; de raka rotskotten till tobakspipor. På torr mark lemnar den 

 goda häckar, hvilka tåla skärning och klippning. Bien söka blommorna 

 särdeles begärligt. 



DoDONajus kallade busken Xylosteum (d. v. s. Benved), af det 

 tyska Beinholz, och Linne bibehöll hans benämning som artnamn. I 

 Götarike kallas den likaledes Benved och Hårdved. 



