96 



** Trachelia. Blommorna i bladig, enkel eller grenig klase. Bla- 

 den håriga. — Roten mångårig. 



3. Bredbladklockao 



(Campanula latifulta L.) 

 blir vanligen 1^ — 2 alnar (o: Trachelium majus Clus., Campanula maxi- 

 ma etc. Bauh.), är teraligen mjuk och slät, och har stora, tunna, smalt- 

 äggrunda och spetsade, bredt-skaftade blad (de nedre något hjertlika), 

 nästan trind stjelk samt nästan uppräta, i bladvecken ensamma blom 

 mor med blå (nästan violett), hårbräddad, stor (mer än tumsbred) krona. 

 Fröhusen bli slutligen nästan omvända och uppbrista nära basen. Blom- 

 morna bli stundom (i Helsingland, Värmland) mycket stora (nära 3 tum 

 långa). 



Växer i bergslundar och skogsmark, på skuggiga ställen, i södra 

 och medlersta Sverige samt i Jemtland (der den har hvita blommor) 

 och Helsingland vid Söderhamn (den storbloramigare varieteten). Blom- 

 mar i Juli, mognar under Ang. — Utbr. genom nästan hela Europa 

 (undant. Spanien, Portugal, Italiens öar, Grekland) och i Caucasien, 

 Siberien, Nepal. 



En prydlig växt, som icke sällan odlas i trädgårdar. Eötterna 

 kunna ätas vårtiden, tillredda såsom sparris eller sockerrötter, och de 

 unga bladen nyttjas bland grönkål; de äro smakliga och helsosamma. 



4. Nässelklockan 



(Campanula Trachelium L ) 

 blir vanligen omkring 3 fot hög och har hård och spröd, starkt kantig 

 stjelk (o: Kant klo c ka), m. e. m. hjertlika, sträfva (något nässellika) 

 blad och något lutande, blå (nästan violetta), stundom hvita, stora (om- 

 kring tumslånga) blommor, vanligen nästan 3 i hvart bladveck. Frö- 

 husen bli slutligen nästan omvända och uppbrista nära basen. 



Växer i lundar, på torra buskiga skogsängar, vid berg och i berg- 

 skogar, i södra och medlersta Sverige (samt i Medelpad). Blommar 

 under Juli och till medlet Aug. — Förekommer också med alla bladen 

 nästan äggrunda samt stundom med dubbel och tredubbel blomkrona. 



Clusius kallade (1601) växten Trachelium (vulgäre), hvilken be- 

 nämning — härledd från växtens, fordna bruk i halssjukdomar — Linné 

 bibehöll som artnamn. 



Utbr. genom hela Europa (undant. det allra nordligaste och Ita- 

 liens öar, Grekland), samt i Caucasien, Siberien, Japan. 



