97 

 5. Fältklockan 



(Campaiiula rapunculoidcs L.) 



är vanligen omkring alnshög, något gråaktig, med sträfva, mycket korta 

 hår, och har krypande rot, trubbkantig stjelk, spetsadt-hjertlikt-äggrunda 

 och äggrundt-lansettlika blad samt nästan violetta, omkring tumslånga, 

 ensidigt lutande, talrika blommor i lång, icke sällan grenig, klase. Frö- 

 husen bli slutligen omvända och uppbrista nära basen. 



Växer på gärden, åkerrenar, i trädgårdar och på annan odlad 

 mark i södra och medlersta Sverige (samt spridd i Medelpad och Da- 

 larne). Blommar under Juli till ini Ang. (på skuggiga ställen ända 

 till hösten); mognar omkring medl. Aug. — Utbr. genom norra (undant. 

 det allra nordligaste), medlersta och östra Europa, samt i Caucasien, 

 vestra Siberien. 



Eoten är ätlig (o: oäkta Eapunsel), men gör växten lätt till ett 

 besvärligt ogräs emedan den alstrar smala skott, hvilka krypa vidt om- 

 kring ("mire repentes"). Den kan (stufvad) nyttjas som äkta Eapunsel, 

 ehuru den är mindre och torrare äu denna. — Fältklockan upptogs 

 först såsom svensk växt i bihanget till Linnés Fauna suecica ("Osbeck, 

 Hallandia, rarius, Nericia unico in loco"). 



*** Campanularise. Blommorna i gles klase, vippa eller en- 

 samma. Bladen (vanligen) glatta. 



6. Skogsklockan 



(Carapanula persicifolia L.) 



är mångårig, vanligen glatt eller nästan glatt, omkring 3 fot hög, och 

 har rak, kantig stjelk, smalt lansettlika och jemubreda blad med ned- 

 vikta kanter (rotbladen nästan ovala eller lansettlikt-omvändt-äggrunda), 

 samt stora (öfver tumslånga), uppräta, klasvisa blommor med särdeles 

 klocklik, blå, temligen grundt 5-klufven krona. Fröhusen äro i tum 

 långa, uppstående, och uppbrista upptill nära midten. 



Växer på torra ängar och skogsbackar, bland buskar och i bergs- 

 skogar (till Ångermanland). Blommar mest under Juli och mognar i 

 Aug. — Utbr. genom norra (undant. det allra nordligaste), medlersta, 

 östra och delvis (Italien) södra Europa, samt i Caucasien, Siberien. 



Blommornas utpressade saft lemnar en blå, med alun en grön 

 färg, som likväl ej är varaktig. — Denna Klocka är en bland våra 

 prydligaste vilda blommor. Ehuru den merendels växer temligen en- 

 staka, gör den sig ändå strax bemärkt med sin raka. resliga stjelk och 

 sin stora, utmärkt klocklika blomkrona. Bauhins Pinax (1671) upp- 

 tager den såsom Eapunculus persicifolius magno flore. 



7 



Ny m a n. Sv. Fanerog. 



