98 



7. Vidklockan 



(Cam|ianu1a patula L.) 

 är tvåårig, icke sällan nära alnshög, och har sraal rot, rak, kantig stjelk, 

 naggade, spad- eller tunglikt-lansettlika eller vid basen något bredare och 

 stjelken vidväxta blad (o: C. decurrens L. sp. ed. I) och utbredt-grenig, 

 gles blomvippa. Blommorna nästan uppräta; kronan violett, klafveu till 

 nedom raidten, med smal pip och bredt bräm. Pröhusen knappt 5 

 linier långa, uppstående; de uppbrista upptill. — Varierar glatt och hårig. 



Växer på ängar, åkrar och i skogskanter, i medlersta och norra 

 Sverige, särdeles i Österdalarne, Gestrikland och Helsingland, annars en- 

 dast spridd (till Småland, Vestergötland och Vermland samt till ett och 

 annat ställe i Medelpad, Ångermanland och Jemtland). Blommar från 

 medl. Juni till medl. Sept.; mognar under Juli, Aug. Blomkronan är 

 mycket tunn och vissnar hastigt. — Utbr. genom nästan hela Europa; 

 i Caucasien. 



TABERNseMONTANUS kallade växten Rapunculus silvestris (vild Ra- 

 punsel). — Då Linné utgaf sin Flora suec. l:a uppl. kände han Vid- 

 klockan endast från Finland (Pellingo : Z. Strandberg), men i 2:a uppl. 

 anmärker han att växten också är ymnig kring Fahlun. 



8. Rapunselklockan 



(Campanula Rapunculus L.) 



är tvåårig, alnshög eller högre, och har tapplik, hvit och köttig rot 

 (o: äkta Rapuusel), rak, svagt-kantig stjelk, svagt-naggade, omkring 2 

 tum långa, smalt-lansettlika blad (rotbladen bredare) och enkelt-vipplikt- 

 klasvisa blommor med djupt-klufven, nästan violett (lilasblå) krona. 

 Fröhusen äro uppstående och öppna sig upptill. 



Växer på ängar och kullar i vestra Skåne, men endast vid Belte- 

 berga och Torup. Förekommer dessutom här och der i äldre trädgårdar. 

 Blommar sent, i Aug., Sept. — Utbr. genom nästan hela Europa (utom 

 det nordligaste) och i Caucasien, Orienten, norra Afrika. 



Fries anmärkte Rapunselklockan som svensk vid Belteberga och 

 upptog den i sina Novitier (1814). Vid Belteberga hemtade Wahlen- 

 BERG (1822) originalet till teckningen i Svensk Botanik. Men enligt 

 Areschougs Skånes och v. Diibens Landskrona Flora är växten icke 

 egentligen vild der. Den sednare (1835) säger att ehuru den är ym- 

 nig vid Belteberga, kan den likväl knappt anses ursprunglig på detta 

 ställe, såsom växande ymnigast inom och invid trädgården jemte de der- 

 ifrån flyktade Viola odorata och Ornithogalum nutans. 



Roten innehåller ett ymnigt, sötaktigt slem, är ätlig och närande 

 samt smakar nästan som Scorzonera. Benämningarne Rapunsel, Ra- 



