102 



smala märken. Fröhuset 2-skaligt. Grodden krökt, med skrynkliga 

 hjertblad. — Mångåriga, ra. o. ra. slingrande örter med vexelvisa blad. 

 Blommorna (vanligen) ensamma ur blad vecken, tvåskärmade. 



a. Calystegia Br. Bloraskärraarne stora, alldeles invid blom- 

 man och täckande fodret. Fruktämnet nästan 1-rummigt. 



1. Skogsvindan 



(Convolvulus sepium L.) 



har långa (4 — 5 alnars) och starka, mycket slingrande stjelkar, med 

 hvilka den uppslingrar kring närstående stöd (o: C. major alvus Bauh.), 

 hjertlikt-spjutlika blad (med tvära bashörn), — de nedersta nästan hjert- 

 lika, — hjertlika bloraskärmar och 2 tum breda, rent hvita blommor. 



Växer i skogslundar (och parker j, i häckar och bland buskar 

 helst nära stränder, vid södra, vestra och medlersta Sveriges (till Brå- 

 viken) kuster (särdeles i Bohuslän, Skåne och Blekinge) samt ini lan- 

 det kring Mälaren och Hjelm aren. — Blommar i Juli. — Utbr. genom 

 hela Europa undant. det nordligaste, samt i Ålgerien, Asien, Amerika, 

 på Nya Holland, Nya Zeeland och Java. 



Skogsvindan är visserligen prydlig med sina talrika blad och stora, 

 vackra blommor, men kan också lätt bli ett svårt ogräs genom sina 

 vidt krypande rötter, hvilka sprida sig värre än Åkervindans. Så t. ex. 

 är den icke välkommen i humlegårdar, såsom varande ganska svår att 

 utrota. Men svin lära gerna uppböka rötterna, hvilka först äro söt- 

 aktiga och efteråt beska. — Växten upptages redan i Frankenii Specu- 

 lum, 1638 och Bromelii Chioris Gothica, 1694 (C. major). P. Kalm 

 anmärkte den sedan i Bohuslän och meddelade den till Linné ("in ma- 

 ritimis Bahusiae rarius" : Fl. suec. ). — Lätthet och täckhet, jemte myc- 

 ken lifskraft, utmärka denna art, som icke sällan med Vildhumla o. a. 

 bildar nästan ogenomträngliga massor eller blandar sina blad med de 

 buskars, på hvilka den slingrar sig. Man har iakttagit att Skogsvindaa 

 vanligen har två slags stjelkar: somliga slingrande kring närstående väx- 

 ter och blommande under sommarens lopp, andra tryckta till marken 

 och bärande endast blad. Om hösten växer de sednares toppknopp ned 

 i marken och utvecklar der hvitaktiga, köttiga, ledade grenar, hvilka 

 äro klädda med mycket små och köttiga blad, hvilkas veck hysa en li- 

 ten knopp. Modergrenen dör under vintern, men dess sålunda alstrade 

 skott öfverlefva den, i jordens skyddande sköte, för att ur sina knop- 

 par nästa år utveckla nya stjelkar. 



b. Convolvulus Br. Blomskärmarne små, långt under blom- 

 man. Fruktämnet 2-ruramigt. 



