103 

 2. ÄkerviDdan 



(Convolvulus arvensis L.) 



har smala, svagare och vanligen mindre långt slingrande stjelkar (o: 

 C. minor arvensis Bauh.), spjut- eller nästan pillika blad — de nedersta 

 vanligen nästan äggrunda — , smala blomskärmar och turasbreda, hvita 

 eller blekt rosenröda (på lermark rödare), utvändigt bredt röd- eller 

 brunaktigt-5-striramiga, sötaktigt välluktande, täcka blommor, hvilka äro 

 bäst öppna under solsken. 



Växer på åkrar, gärden, i trädgårdar o. a. odlade ställen, allmän 

 i södra och medlersta Sverige, i det norra spridd till Sundsvall. Blom- 

 mar i Juli, Aug. — Utbr. genom hela Europa (undant- Lappland och 

 norra Ryssland), samt i Asien, Egypten, Algerien, Arabien, på Canari- 

 öarne och Mauritius, i Mexico, Chile och Buenos iVyres. 



Ett svårt åkerogräs (vitium agrorum pessimura:L), hvadan benäm- 

 ningen Akerbinda (Östergötland), Drabinda (Skåne). Knappt hos 

 någon växt utbreder sig roten (rotstocken) mera både nedåt och åt si- 

 dorna, än hos Åkervindan, och emedan dess minsta bitar vanligen, ge- 

 nom sina knoppar, kunna bilda nya stånd, blir örtens utrotande nästan 

 omöjligt, isynnerhet på lågländta och sandiga åkrar, der den växer sär- 

 deles yppigt. Der den ostörd får växa och sprida sina vidt krypande 

 rötter, blir således Åkervindan, såsom nämnt, ett rätt svårt ogräs. Det 

 är en inkräktande växt, som gerna tager i besittning andras mark. 

 Icke sällan ser man somliga dess stjelkar krypa ända ut på vägen, un- 

 der det andra sprida sig inåt åkern bredvid och slingra sig kring råg- 

 eller hvetehalmen. Men vackra äro dessa tätt blomprydda slingor med 

 sina hvita och rosen- eller köttröda, välluktande, för solen öppna kloc- 

 kor, och de bryta sig behagligt mot de andra åkerogräsen. Då växten 

 är ung, söker den icke något stöd, men så snart stjelk och grenar icke 

 längre kunna bära sig sjelfva, krypa de på marken om de icke träffa 

 något att slingra sig omkring. — Bien söka begärligt de öppna blom- 

 morna. 



9* Ciiscuta L. 



(Snarrevornas slägte). 



Blomfodret 4 — 5-deladt. Kronan nästan klocklik, slutligen nästan 

 klotrundt-bukig, 4— 5-flikig, liten; pipen vanligen med små, mycket 

 tunna fjäll (bikrona) inuti uuder ståndarne. Ståndarne 4 — 5. Stift 2 

 (stundom sammanväxta). Fröhuset kringskuret-bristande (nedtill). Fröens 

 grodd vriden i spiral omkring hvitan, nästan utan hjertblad. 



Snarrevorna äro ettåriga, bladlösa snylt- (parasit-)växter med tråd- 

 lik, slingrande, röd- eller gulaktig stjelk, som är besatt med sugrötter, 



