110 



Perlörtens frön äro oljehaltiga, färska sötaktiga, men härskna med 

 tiden. Frukterna sitta länge qvar på stjälken, stundom till nästa vår. 

 Man har iakttagit att gienarna sloka med spetsen om qvällarna och 

 resa den åter om morgonen då solen skiner, men att de förbli i sin 

 slokande ställning om vädret är mulet eller regnigt. — Växten upp- 

 tages redan i Frankenii Speculura (1638), Broraelii Chloris och Rud- 

 becks Katalog (1666). 



2. SmiDkörten 



(Lithospermuin arvense L,) 

 är ettårig, omkring fotshög, sträfhårig, och har röd, nästan purpur- 

 färgande rot (o: Sminkrot), lansettlikt-jemnbreda, något trubbiga och 

 utstående-håriga, åderlösa blad, hvita blommor med veckadt-5-striramigt 

 kronsvalg samt svart- eller gråbruna, ski.ynkliga, glanslösa frukter. 



Växer på åkrar (särdeles råg-), gärden, såsom allmänt ogräs, samt 

 på grusbackar o. a. torra ställen. Blommar i Maj och Juni. — Har 

 stundom (Östergötland, Stockholm, Oland, etc.) blåa blommor. — Utbr. 

 genom nästan hela Europa, samt i norra Afrika och Orienten, vestra 

 Siberien (på Gap och i norra Amerika inkomling?). 



Färska roten brukas på landet i Norrland till ett slags smink 

 sommartiden, hvilket användande Linné, under sin resa till Lappland, 



anmärkte särdeles i Helsingland och omtalar i Flora lapponica (" 



puellas faciem pingentes grato rubore, ut — — procorum oculos in se 

 convertat — — ")• — Bedan Bauhini Piuax (1671) upptager Smink- 

 örten såsom Lithospermum arvense (radice rubra). 



■J. ]fIyosotiti L. 



(Ögonblommornas slägte). 



Blomfodret 5-klufvet. Kronan fatlik eller något trattlik med 5 

 korta och breda, glatta (gula) knölar (bikrona) i svalget; brämet vridet 

 i knoppen. Frukterna glänsande-släta. 



Temligen spensliga och mjukhåriga, mera sällan glattare, örter med 

 temligen smala blad och skärmlösa (åtminstone till en del), små men 

 täcka, himmelsblå (åtm. slutligen) blommor (o: Förgät-mig-ej). 



1. Kärrögan 



(Myosotis palustris With.) 

 är mångårig, omkring fotshög, glest hårig (eller nästan glatt), upptill 

 grenig, och har krypande, ledad rot, kantig stjelk, spetsiga blad, svagt- 

 rakhårigt och grundt-flikigt blomfoder samt alldeles platt, 2 — 3 linier 

 bredt, klarblått (i knoppen nästan köttrödt) kronbräm; bikronan höggul. 



