114 



stjelk, nästan lansettlika, något vågiga blad (de nedre bredare, långa), 

 skärmlösa blomklasar och brunröda, slutligen smutsvioletta, blommor med 

 stort foder; frukterna stora (o: Skåu. Munklöss). 



Växer vid vägar, byar och gårdar, på grusställen o. d. i södra 

 och medlersta Sverige, allmän. Blommar nästan hela sommaren. — Har 

 stundom (Öland, Calmar) hvita blommor (med röd bikrona) — Utbr. 

 nästan hela Europa (undant. det allra nordligaste m. m.), samt i Cau- 

 casien, Algerien, Siberien och norra Amerika (Canada, Förenta Staterna). 



Hundtungörten har starkt-äcklig (narkotisk) lukt (hvilket är ovan- 

 ligt bland Sträfbladsväxterna), hvadau den skall fördrifva råttor. Man 

 berättar också att bladen, då de genom misstag kokats och ätits bland 

 grönsaker, orsakat kräkning m. m. och, torkade och blandade bland 

 röktobak, yrsel. Växten saknar säkerligen icke läke-egenskaper och an- 

 vändes fordom bl. a. såsom bröstmedel. Som djuren (kanske utom ge- 

 ten) icke äta den, får den vanligen stå ostörd och mogna sina frön 

 (frukter), hvilka ofta sitta qvar till nästa vår och lätt kringspridas ge- 

 nom de hullingborst, hvarmed de äro besatta. — Redan de gamle bo- 

 tanisterna kallade växten Cynoglossum (Hundtunga) o: C. vulgäre Cam , 

 C. majus (vulgäre) Bauh. 



flO. Eeliiitos|ieriiiiiin Sw. 



(Piggfrö-slägtet). 



Blomfodret 5-deladt. Kronan fatlikt-trattlik; svalgknölarna korta 

 (rundade). Frukterna trekantigt-pyramidlika, fastade med ena kanten; 

 de båda andra (sido)kanterua hullingborstiga. 



Temligen håriga örter med nästan lansettlika blad och (åtminstone 

 några) skärmade, små, blå blommor. 



1. Vanliga Piggfröet 



(Echliiospermuni Lappula Lehm. — Myosotis Lappula L.) 



är en ettårig, Ijusgrått-härig, merendels nära fotshög och kortgrenig (eller 

 nästan enkel) men också större, mycket- och utkrökt-grenig, ört. Blom- 

 morna äro skärmade, nästan oskaftade. Fruktkanterna tvåradigt-borstiga. 



Växer på torra, helst grusiga eller skräpiga ställen, vid gator och 

 vägar, byar och byggnader. Blommar i Juli. — Utbr. genom Europa 

 (undant. Skottland, Irland, Italiens öar, nästan hela Spanien m. m.), 

 samt i Caucasien, norra Asien och norra Amerika; på Cap (inkoml.?). 



De små blommorna äro meteoriska: de sluta sig om qvällen och 

 öppna sig om morgonen. Frukterna fästa sig liksom Kardborrar o. d., 

 hvadan Ruppius (jenens.) kallade växten Lappula (Rivini), hvilken benäm- 

 ning Linné bibehöll såsom artnamn. Bauhinus, som insåg dess fränd- 



