126 



Växer på backar, öppna, sandiga ställen, torrare gärden och trades- 

 åkrar, mindre allmän än de båda föregående arterna. Blommar i Juli, 

 Aug. — På mycket torra och öppna ställen bli bladen smalare och 

 nästan helbräddade. 



Utbr. genom Europa (undant. det nordligaste, Italiens öar, Grek- 

 land ra. m.), samt i Caucasien, Siberien och (inkoml.) norra Amerika. 



De gamle botanisterna (Rivinus) kallade örten Ladanum (segetura 

 etc), hvadan dess nuvarande artnamn. 



9» Befonica L. 



Fodret 5-klufvet. Kronans pip krökt, lång; underläppen nästan 

 plan. Ståndarne nästan ständigt raka. Frukterna smalt-omvändt-ägg- 

 runda. 



1. Humlesugan 



(Betonica officinalis L). 



En mångårig, fotshög eller högre, vanligen flerstjelkig, ra. e. ra. 

 hårig ört med enkla, raka och stadiga stjelkar, skrynkliga blad, de 

 nedre smalt-triangellika med något hjertlik bas, starkt naggade, de an- 

 dra nästan lansettlika och svagt tandade eller helbräddade; blomskäi-- 

 marne äggrunda. Blomkransarne äro mycket täta, den nedersta vanligen 

 skiljd från de andra, hvilka äro axlikt närmade. Blomkronan är tera- 

 ligen mörkt purpurröd, nästan rödbrun (o: B. purpurea Bauh.), utvän- 

 digt hvithårig; pipen hvitaktig. 



Växer i vestra Skånes skogstrakter (sällsynt) och blommar i Juli, 

 Aug. — Utbr. genom nästan hela Europa (undant. bl. a. det nordligaste) 

 samt i Caucasien och vestra Siberien. — J. Leche upptäckte först 

 (som svensk) Humlesugan (vid Stehag), upptog den i sina Primitier 

 (1744) och året derpå införde Linné upptäckten i sin Flora suecica. 



Bladen smaka något beskt och saltaktigt. Friska örten kan or- 

 saka yrsel, den torra och pulveriserade nysning, så att växten synes 

 icke helt och hållet sakna verksamma egenskaper. Också användes den 

 fordom mycket i medicinen (hvadan artnamnet), men är numera bort- 

 lagd. Eoten, tagen invärtes, uppväcker äckel, kräkning och laxerär. 



fLU, Stacliys L. 



(Sysk-slägtet.) 



Fodret 5-klufvet. Kronans pip nästan rak och kort, med en hår- 

 ring invändigt; underläppens sidor nedvikta. Ståndarne (de nedre) slut- 

 ligen vridna och ut- eller nedkrökta. Frukterna smalt-omvändt-ägg- 

 runda. — Starkt håriga örter. 



