127 



1. Skogssyskan 



(Stachys silvatioa L ) 

 är mångårig, omkring alnshög, upprat, upptill grenig, mörkgrön och 

 luktar illa (o: Stinknässla). Bladen iiro lijertlika eller äggrundt-hjert- 

 lika, spetsiga, sågade, vid blomkransarne korta, skilrmlika; blomkran- 

 sarne omkring 6-bloramiga. Kronan är mörkt-brunröd och på under- 

 läppen hvitaktigt tecknad. 



Växer i lundar och busksnår, vid skuggiga berg och klippor, van- 

 ligen gruppvis, till Ångermanland och Jemtland. Blommar i Juli, Aug. 

 — Utbr. genom nästan hela Europa, samt i Caucasien, vestra och sö- 

 dra Siberien och norra Ostindien (Cachemir). 



Skogssyskans lukt och skugga behaga paddor (L. vestg.-resa). Med 

 örtståndet lärer ylle kunna färgas höggult om detsamma, alunbetadt, 

 kokas i ett starkt spad pä den före blomniugen samlade (och torkade) 

 örten. Ehuru stinkande växten är, ätes den dock snålt af kon, och 

 skall öka mjölken utan att gifva den obehaglig smak (Retz.). 



Eedan UrviNUs (1690) upptog örten såsom Stachys silvatica. 



2. Kärrsyskao 



(Stachys palustris L ) 



är mångårig, fots- eller alnshög, upprat, vanligen enkel, blekgrön och 

 har jemnbredt lansettlika, naggsågade, vid basen hjertlika eller rundade 

 blad, utan eller nästan utan skaft, till större delen äggrundt-lansettlika 

 skärmblad och 6 — 10 blommiga kransar. Blomkronan är blekt rödviolett 

 eller nästan hvit, med mörkare teckningar på underläppen. Rotstocken 

 kryper och dess grenar och leder bli slutligen knöliga (o: Svinknöla). 



Växer vid kärr och stränder med Fackelblomster, Lysing o. a., 

 samt, såsom allmänt ogräs, på fuktiga åkrar o. d. Blommar i Juli, 

 Aug. — Utbr. genom nästan hela Europa (undant. bl. a. Italiens öar 

 och Grekland) samt i Caucasien, Siberien, norra China och det nordli- 

 gaste Amerika. 



Ortståndet har en obehaglig, frän lukt, så att boskapen vanligen 

 icke äter den, men svin uppsöka begärligt roten (rotstocken), hvars knö- 

 lar äro mjöliga och smaka temligen bra, så att de ock kunna använ- 

 das till nödbröd, helst torkade, malda och blandade bland sädesmjöl. 

 På sidländta åkrar blir Kärrsyskan ett besvärligt ogräs om den ostörd 

 får inrota sig. — Redan somliga gamle botanister upptogo växten så- 

 som Stachys palustris (Bauh., Riv.). 



