129 



land), samt i Caucasien, Siberien, Kurdistan, på Hiraalaja och (inkoml.) 

 i norra Amerika. 



Örten har besk smak och något stickande, obehaglig lukt. Be- 

 nämningarne Hjertstilla och Cardiaca (hos Lobelius, Fuchsius) tyda på 

 växtens fordna anseende mot hjertklappning. Bien besöka blommorna. 



Bonässlan hör till de Kransblommor, som älska menniskans när- 

 het, ehuru den också kan lemna husknuten eller trädgårdsstaketet för 

 att bosätta sig bland andra växter på sandiga eller steniga utmärker, 

 stränder o. d. Den är tecknad redan i Til-Landz' Icones. 



Ståndarknapparnes hvita punkter ledde Linné närmast till slägt- 

 bestämningen, enligt hans Skånska resa (sid. 231), der han omtalar 

 huru han vid Falsterbo kommit att "koksa på antherae, hvilka voro 

 punctis globosis notatse", tilläggande att "örten förut mycket brytt 

 botanisterna, som varit sysselsatta med indelningsverket". Och i sin 

 Mora suecica säger han att sagde puncta äro "apertis oculis inspicienda". 



tis. Ballota L. 



Fodret 5-tandadt; brämet vidgadt. Kronans pip rak, temligen 

 kort, med en hårkrets inuti; underläppens mellanflik stor, omvändt- 

 hjertlik. Frukterna smalt-omvändt-äggrunda. 



Mångåriga, m. e. m, ludna, omkring alnshöga, mjuka, temligen 

 illaluktande örter med bredt- eller hjertlikt-äggrunda, sågade, skrynkliga 

 blad (de nedre trubbiga), knippvisa blommor i bladvecken och jeran- 

 bredt-syllika småskärmar. 



1. Stinkmyntan eller Bosngan 



(Ballota nigra L. — Ballota ruderalis Sw.) 

 är mörkare grön, vid torkning något svartnande (o: Marrubiura nigrum 

 Bauh.), och har mera äggrunda blad och äggrunda, långt och smalt 

 spetsade fodertänder. Blomkronan är vanligen nästan violettröd med 

 hvitaktig teckning, men omvexlar hvit (o: B. sepium Pers,). 



Växer vid byar, gårdar och byggnader i södra och medlersta Sve- 

 rige. Blommar under Juli, Aug. — Utbr. genom nästan hela Europa 

 (undant. bl. a. det allra nordligaste), samt i Caucasien, Kurdistan och 

 Persien; i Algerien, på Madeira. 



* B. alba L. (B. foetida Lam.), som är blekgrön och har mera hjertlika blad, 

 korta och breda, kortuddiga fodertänder, växer nästan endast på ballast-platser. 



13. Jflarrubiuiii L. 



Fodret 10-tandadt, med kroklikt uddiga, hårda, vexelvis mindre 

 tänder. Kronpipen kort; underläppens mellanflik bredt omvändt-ägg- 

 Nyman. Sv. Fanerog. — " 



