132 



(neml herba), hvilken benämning Linné bibehöll som artnamn. — Bien 

 besöka gerna blommorna, och bönderna gnida nya bikupor med örten 

 för att locka svärmen att sätta sig deri (Eetz.). 



16. Cileclioma L. 



Fodret nästan regelbundet-5-tandadt. Kronans svalg plattadt; 

 underläppens mellanflik omkring dubbelt större än sidoflikarna, platt, 

 urnupen. Ståndarknapparue parvis närmade och bildande ett kors. 



1. Jordrevan 



(Glechoma hederacea L.)- 



En mångårig, krypande ört med nästan glatta, naggade, rnndadt- 

 hjertlika eller (de nedre) njurlika blad, vanligen 6-blommiga, ensidiga 

 blomkransar i bladvecken, borstlika småskärmar och långa blommor (obe- 

 tydligt kortare än bladen). Kronan är blåviolett, med mörkare fläckar 

 på svalget och underläppen. 



Växer i skogskanter, lundar, på buskiga ängar, på gräsmarker, vid 

 skugo"iga gärdesgårdar, allmän till Ångermanland och Jemtland. Blom- 

 mar bäst i Maj (men både tidigare och sednare). På fuktigare mark 

 har den större (| tums) och mörkare blommor. — Utbr. genom hela 

 Europa, samt i Caucasien, Siberien, på Japan och (inkoml.?) i norra 



Amerika. 



Jordrevan är en bland vårblommorna och visar sig icke sällan i 

 sällskap med Hvitplistern och Korskålen, bland hvilka dess mörkblå, 

 täcka blommor göra en god verkan. Det är under den behagliga tid 

 då den unga våren står klädd i sin nya skrud, då de nyutvecklade 

 tvåvingade insekterna låta höra sina första surrningar. — De gamle bo- 

 tanisterna (Bauhinus) kallade Jordrevan Hedera terrestris, hvadan art- 

 namnet (hederacea). Under denna benämning är den också tecknad i 

 Til-Landz' Icones (1683). Den har temligen svag, något aromatisk lukt, 

 är besk och lindrigt skarp, lösande, diuretisk och sårrenande, men an- 

 vändes knappt numera. Lindrigare frossor ha stundom botats med thé 

 på friska örten. På ängar säges den hindra gräsväxten och utmagra 

 marken genom sina krypande skott. 



6. THYME^. 



Fodret tvåläppigt eller nästan regelbundet. Kronan tvåläppig. 

 Ståndarne 4, tvåväldiga, icke parallela utan antingen rakt utstående eller 

 båglikt-inkrökta. 



