136 



91. lUentlia L. 



(Myntornas slägte). 



Fodret 5-tandadt. Kronans öfre flik bredare än de andra, ra. e. 

 ra. urnupen. Ståndarne 4. Frukterna äggrunda • eller ellipsoidiska. 



Myntorna äro mångåriga, starkt luktande örter med krypande rot 

 (rotstock), sågade, tydligt-nerviga blad och täta blomkransar (i bladvec- 

 kea eller närmade) raed smala smäskärmar. De variera mycket, särde- 

 les till beklädnaden, så att de kunna vara m. e. m. glatta, håriga 

 eller ludna. Blommorna bli icke sällan nästan enkönade. 



a. Spetsmyntor. Blomkransarne närmade till ax; deras 

 skärmblad små. 



1. Spirmyntan 



(Mentha silvestris L.) 

 är 1 — 2 alnar hög, gråluden och har svartaktig, stark rotstock, lansett- 

 likt-aflånga, nästan oskaftade, hvasst-sågade blad med tvär eller något 

 hjertlik bas och blekröda eller blåhvita, små men talrika blommor, hvilka 

 bilda långa och smala ax. Blomkronan är hårig. 



Växer på fuktiga ställen i Skåne (här och der); i Östergötland, 

 Småland, på Öland och Gotland sällsynt, samt förv. i täppor o. d. upp 

 till medlersta Sverige. — Blommar i Aug., Sept. Den uppträder gerna 

 talrikt. — Förekommer stundom (i Skåne) med stora och breda, mest 

 ovalt-hjertlika blad. 



Utbr. genom Europa undant. det nordligaste, samt i Caucasien, 

 Siberien, norra Ostindien, jOrienten, Abyssinien, Egypten, Algerien, på 

 Canariöarne (och Cap). 



Eetzius var den första, som (i sin Florae Scaud. Prodr. 1779) 

 upptog Spirmyntan bland svenska växter. 



* M. viridis L. (Grönmyntan) liknar mycket Spirmyntan, men liar alldeles gröna, 

 nästan glatta blad. Förv. på några ställen i södra Sverige. 



b. Kr ans mynt or. Blomkransarne i blad vecken, eller de öf- 

 versta närmade till ett klot. 



2. Vattenmyntan 



(Mentha aquatica L.) 

 är vanligen nära alnshög eller högre, mera storbladig och storblommig 

 än de andra arterna. Bladen äro äggrunda eller äggrundt-ovala, skaf- 

 tade, trubbadt-sågade, stundom två tum breda. De öfversta blomkran- 

 sarna bilda vanligen ett bladlöst klot. Blommorna äro nästan alldeles 

 glatta, blekt-blåvioletta, med mycket långa ståndare; fodertänderna spetsade. 



