139 



Örten eller dess dekokt, kokad med jernvitriol, säges lemna en 

 vacker och på både linne, ylle och silke varaktig svart färg. Kor och 

 hästar äta icke växten. "Landstrykare, som vilja passera för zigenare, 

 skola med saften af denna örten färga huden i ansigte och på hän- 

 der" (Retz.). 



* Elsholtzia cristata W. (Kryddmyntan), en ettårig ört med små, rödhvita 

 blommor i ensidiga, kammskärmade ax, växer för v. (spridt) i södra och medl. Sverige. 



XIII. HENYANTHEJE. 



1. Menyantlies L. 



1. Vattenklövern eller Bläckern 



(Menyanthes trifoliata L.). 



En mångårig ört med krypande, trind, stjelklik rotstock, långa, 

 hvita, med talrika, greniga trådar besatta rottågor, trefingrade blad (o: 

 Blek. Trebening, Östg. Vatten väplin g), och hvita, utvändigt blekt 

 Tosenröda blommor i tät, upprat klase (vanligen kretsade 3 och 3) på 

 trind, qvarters- eller nära fotshög stängel. Blomfodret är 5-deladt. 

 Kronan trattlik, något köttig; brämet 5-deladt, invändigt tätt skägghå- 

 rigt. Ståndarknapparne mörkbruna. 



Växer i kärr och på kärrängar, allmän. Blommar i Juni. — Har 

 stundom (monstr.) alldeles delad och nästan glatt blomkrona. 



Utbr. genom nästan hela Europa, samt i Caucasien, norra och 

 medlersta Asien och norra Amerika. , 



Vattenklövern hyser en ren och magstärkande beska, som bibe- 

 håller sig äfven hos den torkade växten. Örten (bladen) användes dels 

 såsom pulver, dels som dekokt eller extrakt, och är särdeles nyttig i 

 vattusot, gikt, frossa och skörbjugg (hvarvid den kan kokas i dricka, 

 som ymnigt fortares, eller ock intages den vårtiden utpressade saften). 

 Likaledes mot mask, såsom pulver eller dekokt (begagnas under 14 da- 

 gar eller längre); dekokten är dessutom sårrenande. I Dalarne kallas 

 växten Trosk, Tröska m. ra. (såsom nyttig mot "torsk"). I Småland 

 kallas den för smakens skarpa smak Saltbläcker (L.) (ordet Blackar 

 härledes enligt Eries från det fornsvenska blecka, som betyder inskära, 

 klyfva). De gamle botanisterna kände växten mest såsom en "Trifoli- 

 um" (o: T. palustre Bauh. T. fibrinum Till. ic). — I Vestergötland har 

 den länge brukats i stället för humla att lägga pä dricka och öl. Bäst 

 är att koka dekokt pä bladen och tillsätta den till drickat eller ölet 



