143 



län lära begagnas till att färga tyg svart. Till mindre häckar passar 

 Ligustern mycket väl; den är icke noga på jordmän (men trifves bäst 

 i lerblaadad och något fuktig), låter väl klippa sig och planteras lätt 

 med sticklingar. Der busken står ensam, kan den bli 6 alnar hög och 

 dess stam 3 eller 4 tum i tvärraått, med hård och seg, hvit och tät 

 ved. Den är ganska täck, särdeles under blomningen, då de hvita 

 blomvipporna bryta sig bra mot de mörka, nästan glänsande bladen. 



Utbr. genom nästan hela Europa undant. det nordligaste, samt i 

 Caucasien, Algerien. — Bauhins Pinax (1671) upptager busken såsom 

 "Ligustrum germanicum". 



* Syrenen (Syringa vulgaris L.), som allmänt odlas i trädgårdar, förekommer 

 stundom förvildad. 



2. Frax i nus L. 



Mångbyggare, utan blomhylle (hos vår art). Frukten en tunn 

 och smal, 2-rumraig, men slutligen merendels 1-rummig och 1-fröig 

 vingnöt. 



1. Asken 



(Fraxinus excelsior L.). 



Ett storväxt träd (det blir icke sällan 100 fot högt) med i all- 

 mänhet rak och temligen jemn, utväxt 2 — 4 fot bred stam, gråaktig, 

 yngre slät, bark och upp- och utstående grenar, hvilka bilda en hög, 

 upptill m. e. m. utbredd krona; qvistarne äro något platta, mest kors- 

 vis motsatta, grågröna, ärrknöliga, vid lederna mycket vidgade. Roten 

 utbreder sig mycket och med vågräta grenar. Veden är nästan hvit, 

 hård och seg. Knopparne äro stora, nästan svarta (svartbrunt-kort-tät- 

 ludna). Bladen äro parbladiga med uddblad; småbladen vanligen 9 eller 

 11, motsatta, ovala eller lansettlika, spetsade (uddbladet ofta omvändt- 

 äggrundt-), upptill sågade, 2 — 3 tum långa; i början äro de dubbel- 

 vikta och slutligen lossna de från det gemensamma skaftet. Blommorna, 

 hvilka utvecklas före bladen (på bar qvist), ur egna sidoknoppar, äro 

 små men talrika, raörkvioletta och grönbruna, och bilda motsatt-greniga 

 vippor. De tvåkönade och spirvipporna äro temligen glesa, pyramidlikt 

 äggrunda, 2 — 3 tum långa; ståndarvipporna mindre men täta. Prukt- 

 vipporna bli slutligen hängande; de sitta länge (vanligen öfver vintern) 

 qvar på trädet. Frukterna äro tumslånga eller längre, lansettlikt-aflånga, 

 i spetsen vanligen grundt- och snedt-urnupna. 



Växer i skogar och lundar, helst på något fuktig mark, i södra 

 och medlersta Sverige (till 62°), och planteras dessutom allmänt vid 

 vägar och gårdar. — Blommar i Maj. Bladen utslå sent, senast bland 



