147 



Orteu (roten) är uretisk och sudorisk, och kan brukas (säsom de- 

 kokt eller pulver) mot vattusot (och vattuskräck ?). Fordom ansågs 

 den verksam mot nästan alla krämpor. Färska roten luktar vidrigt 

 och smakar först sötaktig-, sedan skarp. Stjelkarne lära, om de rötas 

 och bråkas, lemna ett godt lin (se Holmbergers uppsats i Vet. Ak. 

 handl. 1774). 



De gamle botanisterna (DodoNcGUs) benämnde växten Vincetoxicura, 

 hvadan dess artnamn. 



XVIII. GENTIANEiE. 



t. Cieiitiana L. 



(Stålörter Fr.). 

 Ståndarknapparne raka, inneslutna. Stiftet kort eller intet. Frö- 

 huset 1-rummigt. — Blommorna blå eller blåvioletta (eller hvita), m. e. 

 ra. meteoriska. 



a. Blomkronans svalg bart. 



1. Höstklockan 



(Gentiana Pneuinonanthe L.) 



är mångårig, 6 — 12 tum hög, icke sällan flerstjelkig, med krypande 

 rot ^rotstock), jemnbreda, trubbiga blad och ensamma eller nästan en- 

 samma, stora (omkring tumslånga), nästan klocklika (klocklikt-bägarlika), 

 klarblå blommor. Blomkronan är 5-klufven, med kortspetsiga flikar 

 och korta tänder (veck) emellan Ståndarknapparne sammanhänga (i 

 synnerhet i början) med hvarandra. 



Växer på magrare ängar, betesmarker och ljunghedar i södra och 

 vestra Sverige (in pratis humidioribus Smolandiae ad templum Stenbro- 

 hult : L.) till Vermland, ymnigast i Halland. — Blommar i Aug., Sept. 

 (o: Carapanula autumnalis Dodon.). "Blomkronan sluter hvar qväll sitt 

 bräm för den kyliga höstnatten". 



Utbr. genom Europa (uudant. bl. a. det nordligaste, Italiens öar, 

 Grekland och Turkiet), i Caucasien, Siberien. 



Hela växten är besk, nästan som Centaurium (Erythraea). For- 

 dom brukades blommorna bl. a. i lungsot såsom medel att befordra 

 upphostningen, och örten kallades på apoteken Pneuraonanthe (o: Lung- 

 blomma), hvilken benämning Linn k bibehöll såsom artnamn. 



