150 



O. RuDBECK d. y. upptäckte och lät måla Is-Gentianau i Lule- 

 Lappmark. Linné kände icke växteu, men Wahlenberg anmärkte den 

 och skildrar den noga i sin Flora lapponica, sednare (med Lsestadii 

 teckning) i Svensk Botanik (XI). 



Emedan denna art växer endast på de högsta fjellen nära den 

 ständiga snön (isen), är Villars* namn ganska passande, men yngre än 

 Eottboells, hvilket sednare bra uttrycker växtens spenslighet, "i det att 

 de fina blomskaften liksom uppsticka nållika ur jorden och bära blott 

 en knapplik blomma" och "liksom det mest tillkommer vårväxter att 

 uppränna ur den ännu kalla jorden med en naken stängel, så synes 

 äfven denna art vela upphöja sina blommor på så långa och nakna 

 blomskaft som möjligt". (Wahlenberg.) 



S, Erytlirsea Pers. 

 (Tusengylleii eller Arunörter). 



Ståndarknapparne slutligen spiralvridna, blottade. Stiftet tydligt. 

 Fröhuset nästan 2-rummigt. — Ettåriga örter med nästan rosenröda 

 blommor (gula ståndarknappar); kronan trattlik med lång, smal pip 

 och bart svalg, meteorisk. » 



1. Vipp-arun 



(Eiythraea linarifolia Pers. — Erythraea lituralis Fr.) 

 är 3 — 7 tum (vanligen qvarters-) hög, icke sällan flerstjelkig, och har 

 jeranbreda eller lansettlikt- (stundom tunglikt-)jemnbreda, svagt nerviga 

 blad, smalt-oravändt-äggrunda rotblad, klynnedelad (icke sällan mycket 

 tät) blom vippa och trubbkantig stjelk. 



Växer på hafsstränderna (helst pä tidtals något öfversvämmade 

 ställen) i södra och medlersta Sverige. Blommar i Juli och Ang. — 

 Utbr. nästan endast i medlersta och norra (undant. det allra nordliga- 

 ste) Europa. — Redan O. Celsius upptog denna art bland svenska 

 växter (o: Centaurium minus maritim um angustifolium flore purpureo). 

 Linné skiljde den ej (icke ens som var.) från följande. Fries bestämde 

 den närmare i sina Novitier (o: E. litoralis) och meddelade Billberg 

 det exemplar, som den sednare tecknade i Svensk Botanik. 



Kallas, jemte nästa art. Ar un i södra Sverige; annars Tu sen - 

 gyllenört (Rosl. Tusendygdefebersgräs enligt Whlnb.). 



2. Rnipp-aran 



(Erythraea Centaurium Pers.) 

 är vanligen nära fotshög (omvexlar 5 — 12 tum) och har hvasskantig, 

 nedtill enkel, upptill armgrenig stjelk, ovala eller elliptiska, omkring 3 



