151 



linier breda, starkt-3-nerviga blad och talrika blommor i täta toppknip- 

 pen; kronpipen är längre än hos de andra arterna. 



Växer på fuktig gräsmark, dikeskanter o. d., nästan endast i sö- 

 dra Sverige och på Gotland (temligen sällsynt). Blommar i Juli och 

 Aug. — Förekommer stundom med hvita blommor. 



Utbr. genom hela Europa utom det nordligaste, samt i Caucasien, 

 norra Afrika och Orienten, på Canariöarne. — Vid Messina på Sicilien 

 samlade förf. den blommande och mogen d. 5 Juni. 



Linné kände knappt Knipparun som svensk (hans Gentiana Cen- 

 taurium a Flora suec. är föreg.), och innan Fries i sina Novitier ut- 

 redde våra trenne arter, togs föregående för denna. 



De gamle botanisterna (Bauhinus, DoDONseus) benämnde denna 

 växt Centaurium, hvadan artnamnet. — På apoteken finnes den under 

 namnet Centaurium minus (Suramitates Ceutaurii Pharm.) och kan så- 

 ledes anses såsom den egentliga T us en gyllen örten, den &om mest 

 användes såsom magmedel o. d. och som i Skåne samlas under nam- 

 net Ar un (Fr.). — Om sönderskuren Knipp-arun och Kalmusrot läggas 

 pä bränvin, erhåller man goda "magdroppar" (Retz.). 



3. Täck-aruD 



(Erythraea pulchella Fr.) 

 är vanligen endast 2 — 3 tum hög (omvexlande mellan 1 och 5 tum) 

 och har hvasst (något vingadt-) kantig, icke sällan ända från basen 

 upprepadt-armgrenig (men stundom enkel och enblomraig) stjeli och 

 äggrunda blad. Blommorna sitta i grenveck, på temligen långa skaft, 

 och äro mindre än hos de båda andra arterna. 



Växer på eller nära hafsstränder i södra och medlersta Sverige 

 till Gestrikland (o: Rosl. Tusen gyllenkr ut), sällan (såsom i Skåne) 

 på åkrar, och blir då större (5 — 8 tum). Blommar i Juli och Aug. 

 — Utbr. genom hela Europa undant. det nordligaste, samt i Algerien, 

 Abyssinien, Egypten (t. ex. vid Pyramiderna), Orienten, Siberien och på 

 Hiraalaia. Vid Palermo (Sicilien) samlade förf. den blommande den 2 

 Maj. — E. EosÉN anmärkte denna art i Skåne, intog den i sina Ob- 

 servationes (1749), och Linné upptog den sedan i sin Flora suec. 2:a 

 uppl. som Gentiana Centaurium p. Swartz anmärkte (1782) på Åland 

 den enkla, enblomraiga varieteten, hvilken han då ansåg vara en egen, 

 ny art och (Vet. Ak. handl. 1783) beskref under namnet Gentiana pul- 

 chella. 



Wikström anmärker (i Stockh. Flora) att växten "tillsluter blom- 

 morna emellan kl. 11 och 12 middagstiden och är sedan svår att igen- 

 finna ibland gräsen". 



