152 



Alla våra Erythraea-arter äro särdeles beska och berömmas i åt- 

 skilliga krämpor, såsom gikt, mjeltsjuka, svag mage m. m. (till extrakt, 

 dekokt eller tlié). Också utvärtes till oraslag på pip- eller rötsår, så- 

 som renande, samt till dekokt att tvätta med mot skabb och ohyra. 



XIX. LURIDiE 



(Misstänkta). 



* Da tura Stramonium L. Ettårig ört med äggrunda, djupt-bugttandade blad, 

 stora, trattlika, hvita blommor och stort, 4-rummigt och 4-skaligt, taggigt fröhus, — 

 Växer spridd och enstaka (på gator, stränder, ballastplatser, grusställen, i trädgårdar) i 

 södra och medlersla Sverige (inkomling). Kallas vanligen Spikklubba. 



1. MyoscyaiMiis L. 



Blomfodret rörlikt-klocklikt (äldre bukigt), 5-tandadt. Kronan 

 trattlikt-klocklik, med kort pip och snedt-5-flikigt bräm (en flik bredare 

 än de andra). Ståndarne nedkrökta. Frukten ett lockbristande (kring- 

 skuret), 2-rummigt fröhus; också locket 2-rummigt. 



1. Bolmörten 



(Hyoscyamus niger L). 



En klibbigt-hårig, vämjeligt-luktande, vanligen tvåårig, stor, grof, 

 merendels alnshög och grenig ört med tapplik, ringlad, inuti hvit, nä- 

 stan palsternacklik rot, nästan äggrunda eller elliptiska, omslutande, 

 körtelhåriga, hörnbugtiga eller (de nedre) inskurna blad och nästan en- 

 sidiga, upptill på grenarne i bladvecken ensamma, temligen stora blom- 

 mor. Kronan är (blekt) smutsgul, vanligen mörkblått nätådrig och i 

 botten alldeles violettgrön eller svartblå. Fröhusen, hvilka innesluta 

 talrika frön, bilda ett ensidigt-tvåradigt ax och sitta länge qvar på de 

 torra grenarne, omslutna med den nätådriga foderpipen 



Växer vid vägar, byar, gårdar och byggnader (ad domos cum ho- 

 minibus, uti Pica, babitat : L.) på landet, på grusställen o. d. (men icke 

 i Lappland). Blommar i Juli, Aug. — Utbr. genom hela Europa un- 

 dant. det allra nordligaste, samt i Algerien, Caucasien, Siberien och 

 norra Indien. — Blir icke sällan ettårig (= blommar första året) och 

 är då mindre och enklare, med helare blad. 



Fodret tillväxer sedan blomningen slutat och både dess pip och 

 tänder hårdna, de sednare bildande liksom en krona på det med pipen 

 omslutna och förstärkta fröhuset, som är rätt vackert med sitt lock, 



