163 



I sin dissertation "Plantge hybridre" (1751, resp. J. Haartraan) 

 upplager Linné en Veronica spuria, som han säger uppkommit af "? 

 Veronica maritima och $ Verbena officinalis" i Upsala botaniska träd- 

 gård. Utom figur meddelar lian på denna "planta spuria" en kort be- 

 skrifning, hvarvid han anmärker att nämnde örter växte helt nära hvar- 

 andra och huru den nya växten liknade alldeles Verbenan, utom blom- 

 morna och den trinda stjelken, och att den blommar årligen och ökas 

 med roten men ej mognar några frön. 



2. AxprisaD 



(Veronica spicata L.) 

 är vanligen omkring fotshög, upprat eller nästan upprat, vanligen hårig 

 och blekgrön, och har motsatta (stundom trekretsiga), lansettlika eller 

 äggrundt-lansettlika, naggsågade men mot spetsen helbräddade blad (de 

 nedre trubbiga) och merendels ensamt, temligen blekblått blomax. 



Växer på öppna klippor, berg och backar, i södra och medlersta 

 Sverige. — Blommar i Juli. — Utbr. genom nästan hela Europa samt 

 i Caucasien, vestra och södra Siberien. 



Varierar mycket (särdeles i södra Sverige) isynnerhet till bladen. 

 Vanligast äro de lansettlika, trubbade och naggsågade, de nedre med 

 vigglik bas; sällan (såsom på Mälar-öarne) bredare, de nedre äggrunda 

 eller nästan hjertlika, starkare sågade (o: V. hybrida Linné, som samlade 

 den en enda gång på ön "Flfeskloesan" och ansåg den uppkommen af 

 $ Veronica spicata och 9 V. officinalis); stundom (Halland) mindre så- 

 gade men hårigare, med smal bas. Förekommer också med blad och 

 stjelk glatta. 



Både dennas och föregående arts blommor besökas gerna af bien. 



** Måug- (eller ett-)åriga, med talrika blommor i klasar ur blad- 

 vecken. Fröhuset nästan rundt, grundt-urnupet; skalen slutligen tu- 

 delade och (ett eller båda) lossnande från midtpelaren. Fröen små, 

 nästan äggrunda. (Pleurobotryse pachycarpse.) 



3. Bäckprisan eiier Bäckgrönan 



(Veronica Beccabunga L.) 

 är mångårig, mörkgrön, vanligen glatt, och har glänsande och vattig, 

 omkring fotshög, nedtill krypande, f. ö. uppkrökt stjelk, och vanligen 

 elliptiska eller rundadt-elliptiska, stundom nästan ovala, något köttiga, 

 glest-naggsägade (stundom nästan helbräddade) blad. Blomklasarne äro 

 motsatta, utkrökta. Kronan är vanligen blå med mörkare strimmor, 

 stundom köttröd. Fröhuset är uppsvälldt. 



