172 



8. Bartsia L. 



Fodret nästau regelbundet 4-klufvet. Kronans läpp nästan regel- 

 bundet 3-tandad, kortare än hjelmen; svalget nästan slutet. Ståndar- 

 knapparna med 2-uddig bas. Fröhuset spetsigt; fröen kantigt-ribbade, 

 med hinnkantade, tvärstrimmiga ribbor. 



1. Svarthöet (Fr.) eiier Bartsch-örten 



(Bartsia alpina L.), 



En mångårig, vanligen qvarters- eller nära fotshög, upprat och 

 enkel, mörkgrön, upptill brunaktig, torr alldeles svartnande ört. Bladen 

 äro motsatta, äggrunda, trubbsågade, nära 4 linier breda. Blommorna 

 sitta ensamma i de öfre bladvecken och äro omkring 6 linier långa, 

 mörkt-violettblå. 



Växer i kärr och på kärrängar, särdeles i fjelltrakterna, samt på 

 Öppna, steniga ställen utmed Lapplands o. a. elfvar, dessutom i Öster- 

 götland (Omberg etc), på Hunneberg och Gotland. Blommar i Juni, 

 Juli. — Utbr. genom norra och medlersta Europa, i det sednare nä- 

 stan endast på de högre bergen (Pyrenéerna till Karpaterna); samt på 

 Grönland, Labrador. — O. Eudbeck d. y. upptäckte (som svensk) och 

 lät måla Bartsch-örten under sin lappska resa, 1695; i sin Index (1720) 

 upptager han den såsom Pedicularis alpina etc. Sedan skildrade Linné 

 den helt kort i Flora lapponica. Swautz beskref växten i Vet. Ak. 

 handl. 1789. 



J. Bartsch, till hvars minne Linné uppkallade denna örts slägte 

 (hvilket således egentligen borde heta Bartschia), var "Regensburgare, 

 Medicinge Doctor, en utmärkt skön, hederlig och lärd ung man, sin 

 nations prydnad". Vidare berättar Linné (i Flora suecica) att han 

 och Bartsch blefvo mycket goda vänner i Holland, att han (L.) "smit- 

 tade (inficiebara) B. med en outsläcklig kärlek till växter och insekter, 

 så att knappt någon kunde bättre undersöka eller beskrifva växternas 

 minsta delar". Kolonial-läkarebeställningen i Surinam var vid denna tid 

 ledig och Boerhave hade dertill utsett Linné, men då han (såsom 

 nordbo) icke ville antaga anbudet ("recusarem torridas inhabitare zonas, 

 sub arctoo ipse natus et educatus") och Boerhave tillåtit honom föreslå 

 hvem han ville i stället, föll hans val på Bartsch, som genast antog 

 tillbudet och reste till Surinam. Men der blef hans öde ("Gubernatoris 

 odio et malitia") endast vedervärdigheter, bekymmer och bris£, så att 

 han inom kort dog, "värd, om någon, ett bättre öde". — Han med- 

 delade Linné i bref många märkliga iakttagelser rörande Surinams växter. 



