175 



* R. major Ehrh. är vanligen öfver fotshög och grcnig och har bleka blomskär- 

 mar, blekare krona med krökt pip, längre och mera violetta tänder och blottadt märke. 

 Växer på ängar (vanligen torrare) och åkrar (R. hirsutus Lam.), der den kan bli ett 

 svårt ogräs. — Utbr. genom nästan hela Europa (undant. Italiens öar, Grekland), i Al- 

 gerien, Caucasien, Siberien. 



* R. minor Ehrh. är vanligen mindre och enklare, med gröna blomskärmar, 

 mörkare krona med rak pip och inneslutet märke. Väser på fuktigare ängar. — Utbr. 

 genom Europa (undant. Sicilien, Grekland), samt i Siberien, Persien och norra Amerika. 



* R. alp in US Bmg., i medlersta och norra Sveriges bergstrakter (samt på med- 

 lersta Europas högre berg). 



Då fröhusen skallra är slåttertiden nära. "Fröhusen, mogna, 

 skaka de torra fröen, antydande att slåttertiden tillstundar" (L.). 



Våra vanliga, ofvan skildrade och numera i allmänhet antagna 

 Skallerört-arters åtskillnad är grundad på mindre märkliga kännetecken, 

 ehuru de på sitt hela utseende äro lätta att skilja, såsom redan Linné 

 anmärker (Flora lapp.). Han kände dem mycket väl, men betraktade 

 dem endast som varieteter, och säger att man bör uppsöka bättre 

 kännetecken, om de skola kunna anses såsom arter, emedan man an- 

 nars "åtnjuter samma privilegier, isom tulipomauerna o. a." Båda (med 

 varr.) karakteriseras och belysas i Fries' Mantissa III. 



t^, Pediciilaris L. 



Fodret vanligen bukigt, oregelbundet och något bladartadt-5- eller 

 tvåläppigt-4-tandadt. Kronläppen 3-flikig, längre än hjelmen ; hjelmen 

 nästan rak eller krökt. Ståndarknapparna uddlösa. Fröhuset vanligen 

 snedt äggrundt eller äggrundt-lansettlikt; fröen kantigt-äggrunda, vanli- 

 gen gropiga, talrika. 



Mångåriga örter med trind stjelk, vexelvisa, parbladigt delade eller 

 inskurna blad; blommorna i toppax. De svartna m. e. m. då de torkas. 



a. Kronans läppar slutna. Fröhuset nästan rundt, bristande i 

 båda kanterna. Fröskalet vidt, hinnartadt, veckadt, nätlikt- 

 punkteradt. Sceptrum Htn. 



1. Garlsspiran 



(Pedicularis Sceptrum Carolinum L.) 



är vanligen nära alnshög (men blir ock högre), med rak och stark, 

 upprat, bladlös stjelk och stora, öfver 1 tum långa, blekt guldgula, röd- 

 spetsade blommor, hvilka sitta 3( — 4-)kretsade och bilda ett prydligt 

 toppax (o: Kungsspira). Bladen äro alla samlade vid roten, icke säl- 

 lan qvarterslånga, pardelade, med trubbiga, inskurna och naggade flikar. 

 Skärmbladen äro krausvisa. 



