178 



Kärrspirans, och har kortare, mera delad, vid basen hvitaktig läpp. Fo- 

 dret är stort, ö-flikigt och (bladartadt) tandadt. 



Växer på våta skogsängar i södra och raedlersta Sverige (och i 

 södra Jemtland vid Berg), men temligen spridd. Blommar i Juni, Juli. 

 — Linné anmärkte under Vestgöta-resan (på Kinnekulle) skillnaden 

 mellan denna och föregående art närmare. 



Utbr. genom Europa undant. nästan hela Italien, Grekland och 

 Turkiet, norra och södra Ryssland. 



Uekokt på roten har berömts till insprutningar i fistel- och rötsår. 



* P. hirsuta L. är 3 — 6 tum hög, upptill hvitullis;, har (glest) parklufna blad, 

 blekt-rosenröda blommor med nästan tvärtrubbig, alldeles tandlös hjelm och växer på 

 Lapplands högre fjell. — O. Rudbeck d. y. upptäckte och lät måla denna art i Lule- 

 Lappmark (1695). LinnÉ anmärkte den också och lät teckna den i sin Flora Lapponica. 



4. Brandspiran 



(Pedicularis iiaminea L.) 

 är glatt, vanligen 2 — 3-stjelkig. blommande endast 3 — 5 tum, men blir 

 sedan högre, och har tjocka rottågor. Bladen äro lansettlika, (något) 

 tillbakakrökt-pardelade. Blomaxet är långt, nedtill temligen glest. Kro- 

 nan nästan i tum lång, glänsande guld- eller brandgul, med upptill 

 nästan alldeles mörkröd, tvärtrubbig och tandlös, nästan rak hjelm, som 

 är nära 3 gånger längre än den smalflikiga läppen. Fodret är 5-tan- 

 dadt med nästan hela tänder. 



Växer på Lapplands högre fjellar (ymnig), på fuktig mark, vanli- 

 gen icke långt från snögränsen. — Utom Lappland i det nordligaste 

 Amerika (Grönland, Klippbergen) och på Island. 



Linné upptäckte Brandspiran under sin lappska resa samt beskref 

 och lät rita den i sin Flora lapponica, Wahlenberg skildrar den 

 ock närmare i sin Flora lapponica. 



* P. Oeder i Vahl liknar föregående art, men har mera krökt och mindre trub- 

 big kronhjelm, som är endast omkring lika lång som den bredflikiga läppen. Blom- 

 morna äro något större och blekare, med (svagt) rödaktig hjelmspets. Växer i Jemtlands 

 och Herjedalens fjelltrakter. Förekommer stundom med bladigt blomax {^' P. virescens 

 Whlnb.). 



5. Lappspiran 



(Pedicularis lapponica L) 

 är omkring qvartershög, rak, vanligen alldeles enkel, stundom 2- eller 

 3-stjelkig, nästan alldeles glatt, och har svag och smal rot, lansettlika 

 eller jemnbredt-lansettlika, parklufna blad och kort blomax med ut- 

 spärrade blommor. Kronan är omkring 6 linier lång, helt och hållet 

 blekgul, med hjelm och läpp nästan lika långa j hjelmen är upptill in- 



