179 



krökt och bildar ett omkring linielångt, nästan tvärtrubbigt spröt. Fo- 

 dret är 2-tandadt (-läppigt). Fröhuset mindre än hos de andra arterna. 



Växer pä torrare, mager mark i och vid fjellen. — Utbr. norra 

 Sverige, Norge, Lappland, nordligaste Ryssland samt i Siberien och det 

 nordligaste Amerika (Grönland o. a.). 



O. RuDBECK d. y. upptäckte och lät måla denna art i Lule-Lapp- 

 mark (1695). Sedan anmärkte Linné densamma under sin lappska resa 

 (1732) och beskref samt lät teckna den i sin Flora lapponica, liksom 

 Wahlenberg sedan närmare skildrar den i sin. 



13. JflelasBipyriBawi L. 



(Skepling-slägtet). 



Fodret 4 klufvet. Kronan plattad (från sidorna); dess läpp kort- 

 3-flikig, tvåbucklig, lika lång som eller något längre än hjelmen, hvars 

 kanter äro uppvikta. Ståndarknapparna sammanhängande med kanterna; 

 rummen vanligen kort-uddiga. Fröhuset m. e. ra. snedspetsadt äggrundt 

 (bredare eller smalare), 2 — 4-fröigt. Fröen stora, släta, trinda, nästan 

 aflånga. 



Skeplingarna äro ettåriga örter med fyrkantig stjelk, motsatta, 

 helbräddade eller nästan helbräddade blad; blommorna i ax eller en- 

 samma i bladvecken. De svartna vid torkning. 



a. Blommorna i ax, inom skärmblad. 



1. Kammskeplingen 



(Melainpyrum cristatum L.) 

 är qvarters- eller nära fotshög, vanligen enkel, och har jemnbreda blad, 

 4-radiga blommor och spetsadt-hjertlika, hopvikta, kammlikt-fliksågade, 

 mörkt-brunröda skärmblad, hvilka bilda ett tätt, 4-kantigt, 1 — 2 tum 

 långt ax (o: Korsört). Blommorna äro vanligen purpurröda (med 

 gult svalg), men stundom (jemte skärmarne) hvitaktiga, omkring 6 li- 

 nier långa. 



Växer på torra, magrare ängar och ängsbackar i södra och med- 

 lersta Sverige. Blommar i Juli. — Utbr. genom nästan hela Europa 

 (undant. det nordligaste, Skottland, Irland, Portugal, Italiens öar, Grek- 

 land) samt i vestra och södra Siberien. 



Kammskeplingen är ganska täck och särdeles utmärkt genom sitt 

 mörka, fyrkantiga blomax och dettas vackra skärmar. Stundom äro 

 också bladen rödaktiga. Redan Bauhins Historia (1650) upptager väx- 

 ten såsom Melampyrum cristatura (etc). 



