189 



Hottonians bladklädda stjelkar bilda i lugna och stilla vatten täta 

 massor, riktiga skogar, i hvilka talrika vattendjur, särdeles små moUu- 

 sker, ha ett säkert tillhåll. De äro långa och utgå frän en central- 

 rosett, som sänker sina starka rötter i dyn; de grena sig upprepade 

 gånger medelst talrika knoppar, som bildas nästan ständigt, lossna om 

 hösten och bibehålla sig uti vattnet. Bladen äro än rent gröna än 

 brunaktiga och tillhopa likna de långa plymer i vattnet, hvars minsta rö- 

 relse inverkar på dem. Då växten blommar, liknar vattenytan nästan en 

 äng, der blorastänglarne vaja liksom gräsens vippor på denna. Vid 

 mognaden kröka sig fröhusens skaft nedåt, så att fröen kunna komma 

 i vattnet och sedan sänka sig till botten. 



Blinkan är en ganska täck ört, särdeles genom sina blommor, 

 hvilka såsom Wahlenberg (Svensk Botanik) yttrar "äga liljans hvithet 

 skiftande med någon lätt rosenrodnad, oskuldens sinnebild, hvilkeu stående 

 i djnpa kärren kan väcka deltagande för sådant öde och förtjena sam- 

 ma poetiska dikt, som gaf Linné anledning att benämna Andromeda". 

 Wikström anmärker (Stockholms Flora) att densamma, jemte flera andra 

 vattenväxter, såsom Nymphfea, Stratiotes, har ett mera tropiskt än nor- 

 diskt utseende, utgörande "en verklig prydnad för våra sjöar, elfvar och 

 kärr". — Boerhaave uppkallade Hottonian till sin företrädares, Dr P. 

 Hotton's minne. Hotton var Med. och Bot. Professor i Leyden och 

 dog 1709. 



9. Priitiitla L. 



(Viv-slägtet). 



Blomfodret 5-klufvet (eller 5-tandadt). Kronan tratt- eller fatlik; 

 brämet 5-deladt, med (hos våra) nästan omvändt-hjertlika flikar; pipen 

 trind, med öppet (bart) svalg. Ståndarne 5, inneslutna; strängarne 

 mycket korta. Fröhuset 5( — 6)-skaligt, men skalen bristande endast 

 upptill, bildande lika många tänder (en och annan tand vanligen tu- 

 delad). Fröen talrika, med ärret på buken; grodden tvärvänd (parallel 

 med ärret). 



Mångåriga örter med nästan tvärbiten rotstock, blommor i svepe- 

 stödd flock och hela blad, de sednare bildande en rosett kring stän- 

 gelns (eller stänglarnes) bas. Namnet Viva kommer, enligt Dybeck, 

 af någon blommornas likhet med förr brukliga qvinnohufvudbonader 

 hvivor (hufvor). 



* Blommorna m. e. m. lutande. Blomkronan gul, med vidt 

 kronsvalg. Fodret högt-5-kantigt, vidt. Primulastra. 



