192 



norra, medlersta och östra (Pyrenéerna — Balkan) Europa, samt i norra 

 och medlersta Asien. 



Blåvivan är en bland våra täckaste vårväxter och under blom- 

 ningen en riktig prydnad för de ställen, der den växer ymnigt, men 

 också ett tecken till dålig jordraon. "När svalan börjar visa sig, skyn- 

 dar Blåvivan att måla tufvorna på kärrängen, en syn som vore dub- 

 belt förnöjande, om ej den lysande mängden vittnade om ställets ofrukt- 

 barhet såsom magert och vattensjukt". (Swartz.) 



"Det lider ingen tvifvel, säger Dybeck, att detta blomster — för 

 rotens användbarhet (till bröd) — under medeltiden (o: J. Mariee 

 blomma) och törhända äfven längre tillbaka, varit mycket hyllad.t". 

 Nu mera har växten knappt någon annan användning än till små blom- 

 qvastar och till prydnad i blomsterglas. — Redan Fuirén anmärkte 

 Blåvivan i Blekinge och på Gotland. 



* P. scotica Hook. liknar mycket den vanliga Blåvivan, men är mindre, sta- 

 digare och har mörkvioletta blommor i mycket tät flock; kronpipen längre (dubbelt så 

 lång som fodret). Den tillhör fjelltrakterna. Först upptagen som svensk i Fries' Man- 

 tissa III. 



* P. stricta Horn. har längre, nästan bara (opudrade) blad, glänsande mörkgrön 

 stängel, som vanligen är högre än Blävivans, och färre, blekt-grideliua blommor. Den 

 tillhör också fjelltrakterna. 



3. Anilrosaee L. 



Blomfodret 5-klufvet (eller 5-tandadt). Kronan (hos vår art) 

 nästan fatlik; brämet 5-deladt, med trubbiga eller intryckta flikar; pipen 

 (vanligen kortare än fodret) äggrundt-kägellik eller bukig, med (sam- 

 mandraget och) nästan slutet-knöligt svalg. Ståndarne 5, inneslutna; 

 strängarne mycket korta. Fröhuset 5-skaligt eller 5-tandadt, vanligen 

 5-fröigt. Fröen som hos föreg. slägte. 



1. Hillskon 



(Androsace septentrionalis L.). 



En liten två- (nästan ett-)årig ört med lansettlika, tandade blad, 

 hvilka bilda en utbredd rosett vid roten, och vanligen omkring qvarters- 

 hög, upprat stängel eller stänglar, som bära en mångblommig flock 

 inom svepe. Blommorna äro hvita, små (fodret slutligen större än kro- 

 nan). Förekommer stundom nästan utan stängel. 



Växer på grusbackar, sandåsar och kalkberg i södra och medlersta 

 Sverige, men saknas i de vestra landskaperna utom i Vestergötland. 



Blommar i Maj, Juni. — Utbr. genom norra, medlersta (undant. 

 Brittiska öarne, nästan hela Frankrike) och östra Europa, samt i Si- 

 berien, norra China, nordligaste och nordvestliga Amerika. 



