200 



1. Vanliga Grobladet 



(Plantago major L.) 

 är merendels 5 — 10 tum högt, med mycket långt och smalt ax och 

 äggrunda eller något hjertlika, omkring 7-nerviga, nästan helbräddade 

 och glatta blad, men varierar mindre (endast tumshög, med nästan ägg- 

 runda ax) och (på bättre mark) större, ända till | aln; på några stäl- 

 len i södra Sverige med tunna, ludna blad och kort ax (ettårig). Blom- 

 morna äro små, blekt-gulbruna med brunvioletta ståndarknappar; axet är 

 vanligen längre än stängeln. Fröhusen äro omkring 8-fröiga. Bladen 

 större än hos de andra arterna. 



Växer allmän vid och på vägar (o: Skån. Vägbräddblad) och 

 gårdar, mest på hård och torr mark, samt, såsom ogräs, på odlad. — 

 På södra och medlersta Sveriges hafsstränder växer en var. med temli- 

 gen köttiga, bugttandade blad. Omvexlar, såsom nämndt, mycket till 

 storlek, såsom Linné anmärkte redan i Flora lapponica, sägande sig 

 sett den både kortare än en nagel och (på gödda ställen) manshög, 

 men att de "icke äro olika arter mera än en reslig Helsinge och en 

 lågväxt Lapp, mer än jetten Cajanus och dvergen Annel". 



Blommar under Juli och Aug. eller längre. — Utbr. genom hela 

 Europa och numera också i alla andra verldsdelar. 



Vanliga Grobladet är så allmänt, växer så allestädes der odlade 

 menniskor vistas, att det är svårt att bestämma dess egentliga hem. 

 Det inkräktar våra trädgårdar och marker, det bosätter sig mellan ste- 

 narna på våra gator och älskar särdeles vägkanter och gångstigar, lik- 

 söm önskade det att, såsom en ynnest, bli trampadt af våra fötter. 

 Genom sin starka rotstock och sina temligen stora, starknerviga blad, 

 är det härdigt och tål väl den torka och det damm detsamma icke 

 sällan måste uthärda. 



Bladen, utvärtes använda, rena och läka sår (hvadan benämningen 

 Läkeblad, Groblad). Lagda friska på bi- och getingsting, borttaga 

 eller lindra de värken. — Kanarifoglar o. a. burfoglar äta gerna fröen, 

 hvilka lätt kunna insamlas och förvaras till vintern; de passa bäst blan- 

 dade med andra frön. — I Arvidh Månsons Örtabok har denna växt 

 hela 32 "dygder". 



* P, minor Fr., vanligen endast omkring 1 — 2 tum och spenslig (men stundom 

 större och starkare) med smnlt-jemnbreda, nervlösa blad, växer endast på Öland. 



2. Mellan-Grobladet 



(Plantago media L.) 



blir vanligen omkring fotshögt och har ovala (eller nästan-), omkring 

 5-nerviga, helbräddade eller svagt-bugttandade, smäludna, till marken 



